Blåkäxan. 677 
flik har såsom vanligt en trubbig nedskjutande vinkel, och den 
är baktill genom en grund inskärning afskild från öfre stjertfen- 
spetsen, hvilken är snedt afrundad. Den öfra stjertfenfliken 
börjar ett temligen godt stycke bakom början af den nedra d:0o. 
— Hudens benknölar äro ytterst små, och hvarje bär en fin, 
men temligen lång, krökt och bakåt rigtad tagg, hvilka myc- 
ket tätt sittande taggar gifva åt huden ett luddigt utseende, 
eller rättare en sammetslik glans. Benknölarne på nosspetsen 
äro trubbige. — Stidolinien är temligen tydlig, och har meren- 
dels en mer eller mindre lång rad af korta svarta streck, och 
är rät och framtill närmare ryggkanten. — Färgen är ofvan 
och på sidorna svartblå och på buksidan, äfven under hufvudet, 
svart, hvilken senare färg ungefär i jemnhöjd med bröst- och 
bukfenornas fästen och med den något utstående sidokanten af 
buken är skarpt begränsad från den andre. På exemplar, som 
ligga i sprit, försvinner den blå färgen, och de äro ofvan och 
på sidorna svartbruna. Alla fenorna äro svartaktiga eller svart- 
blåaktiga. Iris är rödbrun och pupillen är grön. Ofvan buk- 
fenorna och på sidorna af stjerten äro merendels en och annan 
aflång svart fläck eller streck. I södern har den stundom ett 
långsgående hvitaktigt band å sidorna af buken och stjerten. 
Stjertfenan har stundom en hvit kant. 
Hanen synes vara nägot mindre än honan, men för öfrigt 
liknande henne, med undantag deraf, att han har stjerten från 
kloaken något längre. Hans kopulationsorgan äro små och till- 
spetsade och räcka föga bakom spetsarne af bukfenorna, och äro 
till ut emot spetsen sammanvuxna med dessa. 
Blåkäxan är inom Sverige sällsynt, och har endast erhål- 
lits vid dess vestra kust och der icke söder om Bohuslän, och 
i detta landskaps skärgård mera sällan i de södre delarne af 
den samme än i de norre. Enligt Göteborgs och Bohusläns 
Fauna torde den icke förekomma inom Bohusläns skärgård an- 
norstädes än på de större djupen i Kosterfjärden samt någon 
gång i Gulmarfjärden. Enligt C. Cepversrröm!) skall den dock 
icke vara sällsynt i trakten af Strömstad. — Inom Norge är 
den deremot icke sällsynt, och förekommer der enligt R. Cor- 
Lert? från Ohristianiafjorden till Öxfjord i Vestfinmarken på 
många ställen i stort antal, i synnerhet i trakterna af Bergen 
1) Öfvers. af K. Vet. Ak:s Förh. 1876, N:o 4, p. 67. 
