Håkäringen. 681 
Beskr. Den ernår betydliga dimensioner, och är en af de 
största hajarterna. Dess totallängd stiger enligt Gunnerus till 
omkr. 25 fot, eller 7.5 met., hvilket dock är något ovanligt, 
men enligt FaBer och Dar och enligt hvad vi sjelfve iakttagit 
blir den icke sällan 14—15 fot, eller 4.2—4.5 meter lång. 
Den, i synnerhet de äldre, är af en undersätsig kroppsform, och 
den närmar sig i detta afseende till håbranden. Den är fram- 
till tjock, dock med höjden större än bredden, och är bakåt allt 
mera hoptryckt. Största kroppshöjden, öfver slutet af bröstfe- 
nan eller början af ryggfenan, innebålles omkr. 5 till 63/5; ggr 
i totallängden !). Bakom 1:sta ryggfenan aftager kroppshöjden 
starkt bakåt, och stjerten är bakom 2:dra ryggfenan ganska 
smal. Dess minsta höjd framom stjertfenan innehålles omkr. 
4 ggr 1 största kroppshöjden, och dess tjocklek derstädes utgör 
väl ?/, af den förra, hvadan den smalaste delen af stjerten är 
föga hoptryckt. Bukfenorna sitta mycket långt tillbaka, och 
långt bakom midten af totallängden, och till följd deraf inne- 
hålles afståndet mellan nosspetsen och kloaken blott omkr. 1/3; 
till 1!/, ggr i totallängden. Ryggen är ganska tjock, men 
dock ända till 2:dra ryggfenan, ehuru i synnerhet framom den 
l:sta, tydligen något takåsformig, och från midt öfver bröstfe- 
nans rot till 1:sta ryggfenan är den långs åt midten kölad, 
med kölen höjande sig bakåt emot nämnda fena. Mellan båda 
ryggfenorna förefinnes blott en antydning till köl. Mellan 
2:dra ryggfenan och stjertfenan är långs stjertens öfre kant en 
fåra, i hvilken är en helt liten köl. På sidorna af stjertfenans 
bas är nedtill en sned köl. Den bakre i stjertfenan ingående 
delen af stjerten är starkt uppstigande. — Hufvudet är temli- 
gen stort, och dess längd till 1:sta gälspringan innehålles om- 
kring 5 till 5!/, ggr 1 totallängden, och är hos de yngre större 
och hos de äldre lika med eller mindre än största kroppshöj- 
den. Framåt är det något nedtryckt, med något tillplattad 
nos, som, sedd ofvanifrån, är vid spetsen afrundad, och har 
sidokanterne temligen skarpe. Nosen är icke synnerligen lång, 
och dess längd till ögat innehålles omkr. 2 till 22/; ggr i 
hufvudets angifna d:o. Ofvan har den öfver och framom näs- 
borrarne å hvardera sidan en svag insänkning. Näsöppningarne 
1) De här uppgifna proportionerna grunda sig hufvudsakligen på de 
mått å friska exemplar, som blifvit lemnade af A. W. MALM. 
ee 
