Håkäringen. 683 
kring eller nära 2:ne ggr i hufvudets angifna längd. Deras 
form är ovalt rhomboidisk, deras framkant bågböjd, och deras änd- 
kant urbugtad eller tvär, och båda kanterne bilda med hvarandra 
en trubbig vinkel. — Bukfenorna äro fästade på ett afstånd från 
nosspetsen som innehålles omkr. 12/5 till 13/; ggr 1 totalläng- 
den. De äro något mindre än bröstfenorna och af den vanlige, 
trubbvinkligt trianguläre formen, med den utåt varande trub- 
bige vinkeln afrundad och med det bakre hörnet spetsigt och 
utdraget. —  Stjertfenan är äfven den jemförelsevis liten, och 
nästan snedt halfmånformig, på grund af den starka utveck- 
lingen af den nedra stjertfenfliken, hvilken börjar något framom 
den öfra d:o, som under hela sin längd är låg. Den nedra 
stjertfenfliken begränsas upptill på vanliga stället närmare den 
öfre stjertfenspetsen af en grund inskärning eller afsats. Af- 
ståndet mellan stjertfenans båda spetsar är ungefär lika med 
hufvudets angifna längd. Afståndet mellan början af den nedre 
stjertfenfliken och dess bakre spets utgör nära ?/; af afståndet 
mellan samma början och spetsen af den öfra stjertfenfliken, 
och det senare afståndet är nära lika med hufvudets längd. — 
Huden är mycket skarp och sträf af tätt sittande mycket små 
benknölar, som hvar och en är beväpnad med en temligen 
stark, krökt och något bakåt rigtad, spetsig tagg. Nosspetsens 
benknölar äro trubbige. — Sidolinie saknas eller är otydlig. 
— Färgen är vexlande: stundom mörkare och stundom ljusare. 
Hos yngre exemplar är färgen enligt Göteborgs och Bohusläns 
Fauna stundom mörkt kaffebrun, med någon blåviolett anstryk- 
ning, och stundom svartbrun och undertill något ljusare, och 
alla fenorna med en mera blåaktig färg. Iris blåaktigt svart, 
omgifven af en smal grönaktig ring, och pupillen rund och 
smaragdgrön. De större ha färgen stundom mörkt askegrå. 
Stundom är färgen skiffergrå, mörkast på ryggen. 
Håkäringen erhålles ytterst sällan i sydligaste Kattegat, 
och i Skandinavisk Fauna anföres blott ett enda exempel på 
att den blifvit fångad i närheten af Kullaberg i Skåne och 
tillvaratagen af framl. Kammarherren, Baron N. GYLLENSTJERNA. 
Den ingår dock icke sällan i Kattegats mnordlige del, och er- 
hålles enligt Göteborgs och Bohusläns Fauna nästan årligen 
utanför den Bohuslänska kusten, men blott ett eller annat ex- 
emplar, som i allmänhet tillfälligtvis fångas på storbacka på 
30—110 famnars djup. Stundom erhållas der så stora exem- 
