684 Slägtet Somniosus. 
plar. att de lemna 1 å 2 tunnor eller 1.65—3.30 hektoliter 
lefver. Enligt OC. Cepverström!) är den under vintern icke säll- 
synt i trakten af Strömstad. — Vid Norge tillhör den före- 
trädesvis hafvet utanför dess nordligare hafskuster, der den, så- 
som bekant, sedan långlig tid tillbaka varit föremål för fiske, 
men enligt R. Corretr förekommer den dock i ringare antal 
eller mera tillfälligt derstädes i de fleste djupare fjordar långs 
landets hela kuststräckning ända till Christianiafjorden, der 
den flera gånger tagits på de större djupen. — För öfrigt fö- 
rekommer den och fångas 1 Norra Ishafvet vid Beeren Ejland, 
Spetsbergen, i Barentshafvet öster om Spetsbergen, vid Island 
och Grönland och i Nordatlanten vid Färöarna och vester ut 
till östra kusten af Nordamerika, ned till Cap Cod. Söder ut 
inom Europa förekommer den tillfälligtvis någon gång vid ku- 
sterna af England och norra Frankrike. Den är således egent- 
ligen tillhörande den arctiske oceanen eller norra Ishafvet. 
I afseende på lefnadssättet är den i allmänhet en djup- 
vattensfisk, som håller sig vid bottnen på de stora djupen, ehuru 
den stundom äfven kommer upp till hafsytan, för att söka rof. 
Man har ock iakttagit, att den, då någon kamrat till den blif- 
vit fångad, länge fortfarit att kretsa omkring fångstfartyget, och 
dervid lätt kunnat fångas. Den fångas för det mesta på 150 till 
300 famnars djup. Den går emellertid stundom sannolikt på 
vida större djup. Man har nemligen i norra Ishafvet icke säl- 
lan i dess ventrikel funnit en stor Amphipod (Eurytenes gryl- 
lus), som nyligen under en af Prinsen af Monaco företagen ve- 
tenskaplig expedition?) med ett slags ryssja blifvit tagen på 
2,000 meters djup 1 granskapet af Azorerna, men aldrig under 
djupvattenshåfningarna i Norra Ishafvet påträffats, och detta 
sannolikt på grund af dess vistelse på så utomordentligt stort 
djup. Man skulle deraf kunna få draga den slutsats, att hå- 
käringen stundom nedstiger till ett djup ar öfver 1,000 famnar. 
Den är i allmänhet trög och dåsig och visar föga lifaktighet, 
då den blifvit fångad, hvarifrån anledningen till slägtnamnet 
blifvit hemtad. Detta hindrar den dock icke ifrån att vara i hög 
grad glupsk och rofgirig, och den slukar alla slags både lef- 
vande och döda djur och djurlemningar, som den kan komma 
öfver, och på grund af denna dess glupskhet och dess betydliga 
1) Öfvers. af K. Vet. Akad:s Förh. 1876, N:o 4, p. 67. 
2) Bullet. de la Société Zoologique de France, T. XIV, 1889, p. 298. 
