Igelnejonögat eller Stensugaren. 715 
och på buken ljusare och stötande i blekt grågult, eller gråhvitt, 
men utan silfverglans. Långs hvardera sidan af ryggen är 
stundom ett mörkbrunt streck, som börjar på öfverläppen. 
Denna art är inuti landet mera allmänt utbredd än den 
föregående, och äfven den förekommer inom Sverige från de 
sydligaste till de nordligaste delarne af landet i större och 
mindre vattendrag. Enligt hvad som nämnes 1 Skandinavisk 
Fauna och äfven enligt hvad vi sjelfve erfarit, är den inom Skåne 
allmän i de flesta åar och bäckar, äfven i sådane, som äro helt 
små och under sommaren delvis torka ut. Enligt C. G. VEsTER- 
LUND (anf. st.) förekommer den i Blekinge, och enligt Osbeck i 
Halland. Enligt HI. WipoeGren!) förekommer den inom Små- 
land vid Wettern i trakten af Jönköping, och han nämner, att 
larven (Ammocoetes branchialis) träffas i Wetterns bottendy 
på ända till 20 famnars djup. Herr W. Avreur har i bref 
benäget meddelat oss, att den förekommer i de flesta vattendrag, 
som å vestra sidan af Wettern komma från sluttningen af skogs- 
trakten Hökensås (äfven Svemon kallad) och utfalla i denne sjö, 
i hvilka vattendrag den under våren emot lektiden uppstiger, 
för att leka, och han har till Upsala Universitets zoologiska 
museum förärat talrika, derstädes under lektiden tagna exemplar. 
Enligt Göteborgs och Bohusläns Fauna förekommer den i diverse 
vattendrag dels i trakten af Göteborg, dels i trakten a? Alingsås 
i Westergötland och dels i Bohuslän. Enligt 5. W. Trsow?) 
förekommer den inom Wermland så väl i Klarelfven som i 
en del andra strömmar. CO. R. Sunpström?) uppgifver, att den 
ej är sällsynt i Örebroån samt i ån vid Mårsäter i Hammars 
socken i Nerike. Under lektiden uppstiger den i Fyrisån, och 
Upsala Universitets zoologiska museum har erhållit talrika 
exemplar, som blifvit tagna vid qvarndammen inom Upsala stad. 
Utan tvifvel förekommer den i en stor mängd vattendrag i 
Norrland, ända upp i dess nordligaste delar, emedan vi iakttagit 
den vid Karesuando, hvarest vi uttagit den ur ventrikeln af en 
der skjuten Mergus serrator, och Upsala Universitets zoologiska 
museam har erhållit den, tagen å samma ställe af Doktor C. 
P. Lastanivs. Linsg och andre författare uppgifva ”linålen” 
1) K. Landtbruks-Akademiens Tidskrift 1863, p. 202, 
2) Öfvers. af Wermlands och Dals Ryggradsdjur, p- 111: 
3) Bidrag till kännedomen af Örebro läns Vertebratfauna, p. 32. 
