(22 Slägtet Petromyzon. 
på samma sätt, som hos vanliga nejonögat. — Tänderna äro, 
enligt hvad redan i diagnosen är antydt, talrikare än hos de 
föregående arterna, och tandbeväpningen är således mera utbil- 
dad än hos dem. Maxillärtanden är jemförelsevis mindre, eme- 
dan den i transversel rigtning är kort, och de 2:ne hos de 
äldre temligen trubbige taggar, som den har, äro stälde nära 
intill hvarandra. Mandibulartanden är deremot, liksom hos 
föregående, i transversel rigtning lång och böjd, och försedd 
med 7 till 8 hos de yngre spetsige och hos de äldre mer. eller 
mindre trubbige taggar, af hvilka, då de äro 8, de 2:ne mel- 
lerste äro minst, och den ytterste å hvardera sidan vid spetsen 
är enkel. Lingualtanden är ej synnerligen stor. och framtill 
långs midten fårad. Dess midteltagg, som är något bakåt rig- 
tad och föga uppstående, har ungef. 3:ne spetsar, och å hvar- 
dera sidan af den är en böjd rad af 5 till 7 taggar, som äro 
spetsige och temligen store. Bakom denna tand äro å tungans 
öfra sida 2:ne supralingualtänder, som äro starkt utbildade 
och ungefär af samme storlek, som lingualtanden, samt haf- 
vande hvardera ungef. 10 i en böjd rad sittande spetsige 
taggar. Lateraltänderna äro å hvardera sidan 4, som alla äro 
tvåtaggiga, och af hvilka de 2:ne nedersta äro minst och de 
2:ne öfversta något mindre än maxillärtanden, och den öfversta 
sittande ofvan den senare. Af labialtänderna sitta 4 temligen 
stora framom maxillärtanden, och den bakersta af dessa mellan 
de 2:ne främsta lateraltänderna, och för öfrigt äro der omkr. 
24 rader af större och mindre sådana tänder omkring maxillär-, 
mandibulär- och lateraltänderna, stälda radiärt omkring dessa, 
dock så, att de rader, som äro belägna framtill och på sidorna, 
äro bågformigt böjda utåt och bakät, och de rader, som äro 
bakom mandibulärtanden, och således tillhöra den nedre delen 
af läppen, samt alla hafva små tänder, äro rigtade rätt bakåt. 
Då man betänker, att hvarje rad har flera tänder (i allmänhet 
5—9), är det tydligt, att dessa utgöra ett stort antal och äro 
ganska tätt sittande. De äro alla hos de äldre af gulbrunaktig 
och hos de helt unge af mörkbrun färg. — I1:sta ryggfenan 
börjar ungefär vid eller något litet bakom midten af totalläng- 
den. Den är liten och både fram- och baktill tydligen begrän- 
sad, samt hos de äldre ganska långt skild från den 2:dra rygg- 
fenan. Den höjer sig småningom framtill och har den öfre 
kanten jemnt bågböjd och den bakre änden afrundad. Dess 
