734 Slägtet Myxine. 
här 4 (2:ne par) rader af ända till basen skilda tänder, med 
undantag af de 2:ne främsta i hvarje rad, som vid basen äro 
sammansmälta, dock med en fåra, som antyder gränsen dem 
emellan. De äro hoptryckta, tväeggade och nästan krökt lan- 
cettformiga, med spetsarne rigtade bakåt och inåt i munnen, 
och från hvardera sidan med hvartdera parets raders spetsar 
rigtade emot hvarandra. Deras antal i hvarje rad är föga vex- 
lande, och i yttre raden äro de i allmänhet 7 till 8, och i den 
inre d:o 8 till 10. De främre äro större än de bakre, och de 
i den yttre raden större än de i den inre d:o, och de bakre 
äro något mera krökta än de främre. — I afseende på fenor, 
så saknas rygg- och analfenor, så vida man icke vill anse de 
fortsättningar af stjertfenan, som finnas å rygg- och buksidorna 
— på den förra sträckande sig något framom och på den se- 
nare ungefär till anus — såsom med den senare förenade rygg- 
och analfenor. Stjertfenan, som baktill är något snedt afrun- 
dad, med stjerten inskjutande i den samma och med öfra och 
undra flikarna ungefär lika höga, är baktill mest utbildad, och 
dess största höjd derstädes är ungef. lika med största kroppshöj- 
den. Den har talrike från stjerten nästan rätt utstående rudimen- 
täre strålar, som synas vara af fastare konsistens än fenhinnan. 
Mellan de yttre gälöppningarne och kloaken är hos äldre exem- 
plar i allmänhet en mycket låg hudlist eller hudköl, men hos 
lefvande exemplar, som ej äro äggstinna, är den enligt ”Skandi- 
naviens Fiskar” mera utbildad och kan hafva en höjd, som är 
lika med !/, af kroppshöjden, och företer ytterst små rudimen- 
ter af strålar. Hos ett ungt exemplar af 90 mill:s längd, som 
länge förvarats i sprit, hafva vi funnit en särdeles hög, dock 
inga spår till strålar visande hudkam mellan de yttre gälöpp- 
ningarne och kloaken, och dess stjertfena sträckte sig å rygg- 
sidan något längre fram än hos de äldre. Eljest var detta 
exemplar likt de senare. — Färgen är grårödaktig, stundom 
med violett skiftning på öfra kroppssidan. Å lefvande exem- 
plar är kroppen något litet genomsigtig. Den är i allmänhet 
omgifven af en ymnig slemmassa. 
Det broskartade skelettet!) är i allmänhet mindre utbil- 
dadt än det hos föregående underordning, ehuru någre få delar 
1) Se W. K. PARKER: On the Skeleton of the Marsipobranch Fishes. 
Part I. The Myxinoids (Myzxine and Bdellostoma); Philosophical Transac- 
tions of the Royal Society of London, vol. 174, pag. 373. — Part. II. 1883. 
