Pirålen. 1739 
skott. Framtill är detta brosk på öfra sidan af de främre ba- 
sihyoidbrosken fortsatt af en fibrös hinna, som vid sin främre 
kant, vid tungans främre ände bär en kam af fine hornartade 
taggar. Baktill fortsättas basihyoidbrosken af en stor och lång, 
ända till de främste gälsäckarne sig sträckande och af fibrocar- 
tilaginös väfnad bildad balk eller staf, som af Parker benäm- 
nes basiwbranchialbrosk. Detta brosk är ofvan långs åt till 
större delen starkt urhålkadt till en halfkanal, och med ett i 
urhålkningen liggande fibröst band. Dess bakre ände är till- 
spetsad, och ett stycke framom denne ände är det å sidorna 
något utbredt och undertill köladt. 
Pirålen förekommer vid våra vestra hafskuster från och 
med Öresund ända upp till Varangerfjorden, ehuru den i Öre- 
sund, der den träffats vid norra sidan af Saltholmen, enligt G. 
WisrHER!) är mycket sällsynt. Vid Sveriges vestra kust, från 
och med sydligaste Kattegat vid Kullen och norr ut är den 
icke sällsynt på sådana ställen, der bottnen är lös eller dyig 
och der vattnet icke är grundt, d. v. s. der djupet stiger till 
15—18—20—50 famnar, eller ock mycket större djup. Enligt 
Göteborgs och Bohusläns Fauna är den särdeles allmän på pas- 
sande lokaler i Göteborgs och Bohusläns skärgårdar. — Enligt 
”Norges Fiske” är den på lerbotten allmän vid alla Norges 
hafskuster upp till Varangerfjorden, och synes vara talrikare i 
de mnordlige än i de sydlige delarne af landet. Prof. R. Cor- 
Ler har i Christianiafjorden fångat den på krok på 20 fam- 
nars djup. Fr. Nansen?) har funnit den mycket talrik i trak- 
ten af Bergen, och enligt ”Norges Fiske” förekommer den i 
synnerhet i stort antal vid Norges vestra kust, vid och norr 
om polcirkeln, hvarest Professor G. O. Sars funnit den i utom- 
ordentlig myckenhet. Med ett fångstredskap i form af en rysja, 
som nedsänktes vid Lofoten i Augusti månad på Jerbotten på 
ett djup af 100 famnar, erhöllos en gång i en enda sättning 
öfver 1000 exemplar, och detta redskap blef under nattens lopp 
fullständigt uppfyldt af den, samt så öfverhöljdt med slem af 
den, att det nästan blef obrukbart för vidare fångst. Alla 
dessa exemplar hade ungefär samme storlek, nemligen en längd 
af omkr. 130 mill., och voro således alla yngre. Der uppgif- 
1) Naturhist. Tidsskr. 3:dje Rekke, 12:te Bd. pag. 62. 
2) Bergens Museums Aarsberetning for 1837, N:o 7, p. 6. 
