Pirålen. 741 
samt taga reda på det utlagda lockbetet, emedan Marm uppgif- 
ver, att redan 2—4 timmar efter det detta blifvit nedsänkt 
4 ä 10 exemplar på det samma kunnat fångas. Man har äf- 
ven iakttagit, att den borrar sig in uti och förtär drunknade 
menniskor. Både härför och för den skada, den förorsakar fiska- 
rena genom att förstöra den å deras fångstredskap fastnade 
fisken och genom att öfverhölja redskapen med sitt sega och 
ymniga slem, är den af dem både hatad och afskydd. Ehuru 
den är en klen simmare, är den dock enligt Marm strax den 
blifvit fångad särdeles liflig och rörlig, och rör sig ungefär på 
samma sätt som ålen, och då man griper den med handen, 
känner man, att den förmår utveckla en ej obetydlig styrka. 
Troligen äro ungarne, hvilkas stjertfena och fenlike hudfåll un- 
der buken äro mera utbildade än de hos de äldre, mera rörlige 
än desse, och vandra möjligen från ett ställe till ett annat. 
Den är temligen seglifvad, och FR. NAnsen (anf. st.) säger sig 
hafva kunnat hålla den lefvande ett halft år i trälådor (sum- 
par), nedsänkta på dybotten i hafvet. Sannolikt är den i fullt 
utbildadt tillstånd stationär på de lokaler, som den en gång 
åt sig utsett. Genom de på sidorna af buken belägne slem- 
körtlarne afsöndrar den, enligt hvad redan ofvan är antydt, i 
synnerhet då den oroas, en förvånande massa af klart slem, 
som hastigt antager ett fint trådigt utseende och är så segt 
och sammanhängande, att man med en käpp kan ur vattnet 
upplyfta på en gång en betydlig massa. Denna afsöndring 
fortgår alltjemnt så länge fisken lefver och äfven kort efter dö- 
den. Slemtrådarne kunna enligt Marm, i likhet med spindelns 
väftrådar, utdragas ur de nämnde körtlarne. Den lefver af 
döde fiskar och andra döda ryggradsdjur, som sjunkit till bott- 
. nen, och äfven af diverse ryggradslösa djur, såsom blötdjur och 
kräftdjur. Icke sällan fångas den på krokar, som äro agnade 
med djur af musslor, och vi hafva hos yngre exemplar af den 
funnit lemningar af Amphipoder i dess tarmkanal. — Om dess 
fortplantning och utveckling har man föga eller ingen känne- 
dom, oaktadt redan 1763 GunnErus (anf. st.) hade börjat syssel- 
sätta sig dermed och hade hos en del af den iakttagit dess 
”stora gula ägg”, och hos andra hade funnit organ, som han 
jemte en annan naturforskare, D:r Hesrici, antog för att vara 
dess testes, och derför trodde sig kunna antaga, att den är 
skildkönad, ehuru andre lärde antagit, att liknande maskar äro 
