Lancettfisken. 135 
eller indirekt till huden utgående utstrålningar eller utgre- 
ningar från chordaskidan, äro i allmänhet till form och antal 
mycket konstanta, samt uppträda redan tidigt hos yngre exem- 
plar med normal beskaffenhet i båda dessa afseenden, och lemna 
derför en god karakter för artskilnaden. De äro redan märk- 
bara för det obeväpnade ögat, och hafva formen af spetsvink- 
ligt böjda fåror, som upptill hafva en sned rigtning bakifrån 
framåt och nedåt, och nedtill en sådan bakifrån uppåt och 
framåt, och med vinkeln, som begränsar dessa båda rigtningar, 
rigtad framåt och å större delen belägen närmare rygg- än 
bukkanten, och endast å stjerten bakom anus belägen ungefär 
midt på sidan. Vi hafva i allmänhet hos äldre exemplar räk- 
nat 62 till 63 myocommer, och deraf från främre kroppsänden 
till midt öfver abdominalporen 36 till 37, från abdominalporen 
till midt öfver anus 13 till 14, och från anus till stjertspetsen 12 
till 13. Den främsta och sista äro något otydliga. OC. J. Sun- 
DEVALL (å sist anf. st.) uppgifver 61 myomerer, hvaraf 36 mel- 
lan främre kroppsänden och abdominalporen, 14 från denne till 
anus och 11 från denne till stjertspetsen. A. GönrHer (sist anf. 
st.) uppgifver 59 till 60 myocommer, och deraf från främre 
kroppsänden till abdominalporen 34 till 35, från denne till 
anus 12 till 13 och från denne till stjertspetsen 12 till 13. 
Rar LANKEsTER (anf. st.) uppgifver myotomernas eller myome- 
rernas antal till 59 till 62. — Spetsen af den främre kropps- 
änden, eller hufvudet, utgöres af en tunn, från sidorna hop- 
tryckt och vertikal, framåt rigtad och trubbspetsig, nästan oval 
fenartad flik: den så kallade hufvudfenan, i hvilken den fram- 
till afsmalnande ryggsträngen ingår till nära dess främre kant. 
Längden af denna hufvudfena, eller afståndet mellan dess spets 
och munöppningen, är ungefär lika med denna senares d:o, 
Denna (munöppningen) har, då den är sluten, formen af en 
långsgående springa, som är belägen på undra sidan af hufvu- 
det bakom hufvudfenan, hvars undre kant direkt öfvergår i den 
högre kanten eller läppen af munnen. Då munnen är öppnad, 
är den oval, eller ovalt rundad. Munhålan är temligen stor, 
och sträcker sig upp under ryggsträngen och bakåt något bakom 
bakre kanten af munöppningen. Den denna på sidorna och 
baktill omgifvande kanten eller läppen är förtjockad genom den 
i den samme inbäddade, framtill öppne kransen af muncirrerne 
