Lancettfisken. 761 
den bakre, högre delen af ryggfenan äro tunna och genomsig- 
tiga. Med undantag af den bakom anus varande stjerten, äro 
de båda fenorna äfvensom hufvudfenan intill ryggsträngen, så- 
som redan ofvan är antydt, vid basen och mer eller mindre 
långt ut emot kanten uppburna af en rad små, låga, ihåliga 
eller säcklika, transversella eller nästan rektangulära skifvor 
af transformerad hud eller bindväf, hvilka vid basen äro öppna 
och der sittande på de utstrålningar eller utskott från chorda- 
skidan, som omsluta upptill ryggmergen och nedtill digestions- 
kanalen och större blodkärl, och som från de dessa omslutande 
tuberne utsända utskott, som motsvara neural- och hemaltaggar, 
på hvilka dessa skifvor sitta. De äro täckta af huden, som 
företer dem motsvarande segmentering. De hafva vanligen er- 
hållit benämningen fenstrålar, ehuru de icke äro fenstrålar i 
detta ords vanliga bemärkelse. Under ryggfenan utgöra de en 
enkel och ofvan analfenan, åtminstone framtill, en dubbel rad, 
och äro således vid den senare pariga. I den lägre delen af 
ryggfenan räcka de upp emot dess öfre kant, men i den högre 
delen af den så väl som af analfenan äro de helt låga, och i 
"den förra sträcka de sig något bakom, men i den senare blott 
till anus. För ryggfenan har Ray LanKesterR räknat 250—260 
enkle och för analfenan 34—-41 parige dylike strålar. — Den 
är i allmänhet såsom lefvande mer eller mindre genomsigtig, 
och detta är i synnerhet förhållandet med de yngre. Dess färg 
är vanligen hvitaktig eller gulhvit; mera sällan är den på ryg- 
gen och öfre delarne af kroppssidorna rödaktig eller köttröd?!). 
Dess tidigare utveckling har blifvit utförligen beskrifven 
af Kowanevsky och HarscHeKk (anf. st.), men dess senare larv- 
stadier äro ännu ofullständigt kända, ehuru E. Rar LAnKester och 
ÅrTHUR WiLLey (anf. st.) lemnat ett godt bidrag till deras be- 
lysning, enligt hvad redan ofvan blifvit antydt. Ännu vid en 
längd af 3.485 eller ungef. 3!/, mill. har larven enligt de 
båda senare författarne munöppningen mycket stor, af en ellip- 
1) Genom Prof. HJ. THÉELS benägna godhet hafva vi varit i tillfälle 
att jemföra en del af honom vid Faro nära Messina på Sicilien tagna ex- 
emplar af denna art med sådana, som vi tagit i Norge, och vi hafva icke dem 
emellan kunnat finna någon annan skilnad än den, att de förra stundom äro 
större (61—62 mill. långa) och att de hafva de bakre högre afdelningarna 
af rygg- och analfenorna lägre än de hos våra nordiska exemplar. Uti 
antalet af myocommerna öfverensstämma de. 
