1764 Slägtet Branchiostoma. 
England, men den blef sedermera icke återfunnen förr än 1834. 
Det är en anmärkningsvärd tillfällighet, att den ryktbare 
Danske zoologen O. F. Mörner under sina draggningar un- 
der förra seklet vid Danmarks och Norges kuster icke påträf- 
fade den. Omkring år 1838 hade framl. Prof. B. Fries i Bo- 
huslän erhållit de exemplar, som legat till grund för den af 
honom lemnade, ofvan citerade afbildningen af denne fisk i K, 
Vet. Akad:s Handlingar för år 1838. Dessa exemplar blefvo 
anatomiskt undersökta af framl. Prof. ÅA. Retzius, som i bref 
meddelade resultatet af denna undersökning åt JoH. MöLnLrer, 
hvilken lät införa detta meddelande i Berlinerakademiens Mo- 
natsbericht för November 1839, och sedermera har citerat det 
i sin ofvan anförda epokgörande afhandling om fisken. Seder- 
mera har den åtskilliga gånger tagits i Bohusläns skärgård, 
dock företrädesvis på det ställe, der den förut hade anträffats, 
nemligen enligt A. W. Manm i östra hamnen vid Storön (en 
af de Bohuslänska Wäderöarna) på sand- och så kallad skal- 
botten, på omkr. 12 famnars djup. Under hösten 1841 er- 
höllo A. Rerziws och Jon. Mörner, enligt den senare genom 
S. Lovéess medverkan, från denna lokalitet åtskilliga exemplar, 
hvilka legat till grund för den af Mörrer sedan utgifna af- 
handlingen. S. Nirnsson har enligt Skandinavisk Fauna erhål- 
lit exemplar af den derifrån och uppgifver, att den redan då 
(1855) icke ansågs för att vara sällsynt derstädes. Uti Göte- 
borgs och Bohusläns Fauna uppgifver A. W. Maim, att han på 
den nämnda lokaliteten tagit den i medlet af Juli 1852 i 
mängd, och samme författare anför å samma ställe, att han 
anträffat den på liknande botten och djup på norra sidan om 
Flatholmen i nämnde skärgård, i en af Gullmarfjärdens myn- 
ningar, äfvensom vid Paternosterskären norr om Marstrand, 
samt att han d. 8:de och 29:de Augusti 1877 tagit öfver 100 
unga exemplar (sannolikt larver) af den af 2!/,,—5 mill:s längd 
vid Gåsön invid Gullmarfjärden, hvilka förekommo i ytan af 
hafvet i sällskap med Noctiluce, Beroé, Sagitte, Calani samt 
larver af Decapoder, m. fl.1). — Enligt R. Conrzett (”Norges 
Fiske”) förekommer den talrik på sandbotten och lämpligt djup 
vid de flesta ställen långs Norges södra och vestra hafskuster. 
1) Af denna uppgift tyckes följa, att larver och möjligen embryoner 
af den utan stor svårighet böra kunna erhållas i Bohusläns skärgård. De- 
ras ringa storlek, och den omständigheten, att de äro vattenklara, göra, att 
upptäckten af dem fordrar en sorgfällig iakttagelse. 
