774 Tillägg. 
Sid. 416. Enligt tidn. Nya Dagligt Allehanda (lilla upp- 
lagan) 1888, N:o 174, d. 28 Juli (efter uppgift i Strömstads 
tidning, sannolikt meddelad af Konservator C. A. Hansson) 
hade d. 25:te i samma månad ett exemplar af Mugil auratus 
fångats i laxrysja vid Strömstad, och blifvit afsändt till natur- 
historiska Riksmuseum i Stockholm. 
Sid. 427. Enligt benäget muntligt meddelande af Prof. 
F. A. Smitt eger K. naturhist. Riksmuseum i Stockholm ett : 
exemplar af berggyltan, som blifvit taget vid Cimbrishamn och 
till nämnda museum föräradt af Lektor Watisteot i Christi- 
anstad. 
Sid. 441. Enligt R. Corrertt (anf. st. p. 73) går skärsnul- 
tran vid Norge åtminstone upp till Trondhjemsfjorden, och san- 
nolikt sträcker dess utbredning sig upp till gränsen af Nordland. 
Sid. 457 vid slutet: 
Slägtet Coris, A. GÖNTHER. 1864. 
(Annals and Magazine of Natural History, 3:rd ser. vol. VILL, pag. 
387. — 1861. — Catal. of the Fishes in the Brit. Mus. vol. IV, pag. 195. 
— 1862). 
Kroppen är aflång och hoptryckt samt täckt med små fjäll, som äro 
50 eller flera i en rad långs sidolinien, hvilken är oafbruten. Hufvudet, 
med undantag af nacken baktill, är merendels naket. De främre tänderna 
på käkarne koniska och fria, och de yttre tänderna på deras sidor äro 
större än de innanför dem, och en framåt rigtad, något större tand före- 
finnes ofta vid munvinkeln. En enda ryggfena, som framtill har 8-9 
taggstrålar. Analfenan har framtill 3 dylike. Gälhinnans strålar 6, och 
falska gälar förefinnas. 
Till detta slägte inom Bergfiskarnes familj höra enligt GÖNTHER ett 
par och tjugu arter, företrädesvis från korallbankarne i den equatoriala 
zonen, men äfven från de dertill gränsande tempererade hafven, och stun- 
dom i något mera derifrån aflägsna haf. En del äro utrustade med sär- 
deles lysande färger, hvilka i synnerhet tillkomma hanarne. Till sin ha- 
bitus förete de någon likhet med blåsnultran. En art tillhör Europas fauna 
och har en och annan gång förirrat sig till Danmarks kuster, och torde 
derför möjligen kunna anträffas vid våra, hvarför vi ansett oss böra fästa 
uppmärksamheten på den. Denna art är 
Coris julis (LINNÉ. 
Rf. 94-12—13; af. 34+11—-13; brf. 12—14; bf. 145; stjf. 17. 
Labrus Julis, LINNÉ: Syst. Nat. ed. XII:ma, Tomus I, pag. 476. — 
1766. — Mas. ' 
