Tillägg. 781 
Sid. 608. Vi hafva under sommaren 1884 tagit åtskilliga 
smärre exemplar af lerstubben (Gobius microps) vid Furusund 
i Stockholms skärgård. Den förekom här, liksom vid vestkusten, 
på ringa djup invid stranden, bland smärre stenar och på en 
botten, som bestod af en blandning af lera och sand. Enligt 
oss meddelade exemplar har den af Konserv. C. A. Hansson 
blifvit tagen på 50—60 famnars djup under senhösten i trak- 
ten af Sundsvall, och den går således inom Bottniska Viken 
sannolikt längre upp emot norden än sandstubben /(Gobius ni- 
nutus). 
Sid. 617, till synonymien och efter 9I:de raden uppifrån: 
» oo» Ipvem: Meddelelser om Norges Fiske i Aarene 1879— 
83; Nyt Magazin for Naturvidensk. 29:de Bd. pag. 
61. — 1885. 
Här anföres, att, sedan denne författares sista afhandling 
om Norges fiskar af år 1879 utkom, har Prof. G. O. Sars med så 
kallad bottenskrapa tagit ett exemplar af denna art (Gobius 
[Lebetus] orca) vid Egersund i södra Norge på sandbotten, på 
30 famnars djup, och ett 2:dra d:o i Hevnefjorden, strax söder 
om Trondhjemsfjorden, och att båda exemplaren voro väl bibe- 
hållna. Båda exemplaren äro af samme storlek, och hafva en 
totallängd af 30 mill. och stjertfenan är 6 mill. lång. Hufvu- 
dets längd är 6!/, mill. och kroppens höjd 4 mill. Det ena 
exemplaret, som togs vid Egersund d. 12 Augusti, är en hane 
i lekdrägt, och utmärker sig genom mera lysande färgteckning 
och högre 1:sta ryggfena. På grund af iakttagelser å dessa 
exemplar lemnas följande formel för fenstrålarne: 
fart 2) rf uk: af 97 brf ITNE GH stjfratEl2 
—13+23. 
Ögat är jemförelsevis stort, och har en diameter af 3 mill. 
som är nästan lik med hufvudets halfva längd. Nosen är kort 
och läpparne tjocke och ungef. lika långt framstående. Färgen 
på kroppen är sådan, som den förut uppgifvits, och är enfärgadt 
gråbrun, utan fläckar eller band. Dock finnes en mörkare skugg- 
ning under början af 1:sta ryggfenan samt en sådan starkare 
mellan slutet af 2:dra ryggfenan och analfenan, och på stjert- 
fenans bas är en otydlig sådan fläck. Hos hanexemplaret är 
l:sta ryggfenan 7 mill. hög och enfärgadt brunsvart, och blott 
hinnans ytterste spets synnes hvitaktig. 2:dra ryggfenan har 
hos detta exemplar 4 alternerande brunsvarta och snöhvita tvär- 
