BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAU. HANDL. BAND 15. AFD. III. N:0 3. 25 



i Danmark, i hvilken han iakttagit: »et Indlag af en Maengde 

 til een udstrakt Plade sammenpressede Plantestnengler og Blade. 

 Pläden har en Tykkelse af et Par Tömmer, og viser paa sin 

 nederste Side en fremherskende Maengde hornagtige Staengler 

 af en flydende Mosart, som af Botanikerne er blevet bestemt 

 til Hypnum Jluitans;y> honom synes detta »tyde hen på en 

 Forandriner i den saedvaulige Vandstand i Mosebsekkenet, der 

 maa vaere lige saa pludselig ophört som den er pludselig ind- 

 traadt.» Det tyckes ock, som om hvarje sådant skikt, tydligt- 

 vis beroende på samma sak på de olika ställena, representerar 

 en löftuUning. Att man i ett stadium af bäckenets utveckling 

 då det var så uppgrundadt, som när dessa skikt afsattes, ej kan 

 vänta finna ett bladskikt för hvarje års löfiallning, torde vara 

 tydligt, ty endast i synnerligen väta år har tillräckligt vatten 

 funnits på mossens yta för att skydda de nedfallande bladen 

 för atmosfärens förstörande inverkan. Insektlämningar före- 

 komma här temligen talrikt. Kand. Bengtson har från denna 

 nivå bestämt Donacia impressa Payk., D. spinosa de Geer, 

 Geotrupes Stercorurius L., Hydaticus sp., Macrodytus sp. 



Då i denna mosse ekstammar anträffades i dimensioner, 

 som i våra nutida skooar anses för väldio^a, torde nåwra mått 

 samt ett par ord om lagringsförhållandena ej sakna allt in- 

 tresse. I den ett par hundra fot långa, i N. — S. sträckta mos- 

 sen funnos mellan 30 ä 40 stammar; en del hade dessutom 

 blifvit upptagna. De qvarvarande stucko i allmänhet under 

 30" vinkel med sina storändar upp ur torfven. Alla hade de 

 fallit inåt mot mossens midt, något som helt enkelt torde bero 

 på underlagets beskaffenhet, på så sätt, att den mot mossens 

 midt vättande sidan, såsom mera lös och vattenrik, satt sig 

 och träden derisjenom draoits öfver åt den sidan. Att så verk- 

 ligen måste varit förhållandet, syntes mycket tydligt såväl här 

 som i synnerhet i en närbelägen mosse. Det kan således ej 

 blifva tal om någon stark storm eller dylikt såsom förklarings- 

 grund, hvars omöjlighet redan Steenstbup^) vid studiet af alldeles 

 liknande förhållanden i Danmark bevisat. Af de ur torfven 

 uppstickande stammarne mättes tjockändarne på en del. De 

 tvenne största ekstammarne mätte i diameter, utan bark, 1,5 o 

 m. och 1,3 m. Utom ekstammar funnos äfven björk- och furu- 

 stammar. På ett ställe hvilade en furustam (47 cent. i dia- 

 meter) omedelbart på en ekstam, något som jvi visar att en- 



') 1. c. Sid. 97. Sid. 41. 



