BIHANG TILL K. sv. VET.-AKAD. HANDL. BANB 15. AFl). III. NtO 3. 31 



de arktiska länderna, t. ex. Spetsbergen, så att möjlicrheten 

 för uppkomsten af torf är ingalunda, såsom man ofta får se 

 uppgifvet, absolut bunden till ett teraperaradt klimat. 



Aspvegetationen. 



Den vegetation, med hvilkeu den egentliga torfmossebild- 

 ningen hos oss begynner, är den, som af Steenstrdp fått sitt 

 namn efter aspen. I de mossar, som undersökts, finnas läm- 

 ningar af Populus t7'emula L. och några andra senare uppräknade 

 växter, men iitan närvaro af furen i de allra understa af torf- 

 dy — mer eller mindre sand- och lerhaltig — bildade lagren. 

 Vanligtvis är denna nivå af högst obetydlig mäktighet, i det furen 

 ganska snart infinner sig. De arter, som i dessa lager kunnat 

 påvisas, äro: Betula odorata Bechst., Eriophorum sp.?, Meny- 

 anthes trifoliata L., Nymph(xa alba L., Populus tremula ]j., 

 Potamogeton sp., Pteris Aquilina L.?, Salix aurita L., S. cinerea 

 L., aS. cajjrea L. Af de nu uppräknade arterna kunna endast 

 Potamogeton och Nymphoia anses vanliga. Deras frön, i synner- 

 het den förstnämdas, förekomma talrikt på alla de ställen, der 

 en särskild nivå utmärkt genom tallens frånvaro kunnat ur- 

 skiljas. De angifva således ett öppet vatten och den utom- 

 ordentliga sparsamhet, i hvilken land växternas blad i regel 

 anträfias, visar ock, att endast ett och annat blifvit insväm- 

 madt. Af dem är det, utan all fråga, Betitla odorata Bechst., 

 som är den vanligaste, så vanlig, att nivån väl rätteligen borde 

 haft sitt namn efter detta träd, ^) fastän det fortsätter längre 

 upp, något som ju också aspen gör. Men då ett namn en 

 gång är fastslaget, torde det vara lämpligast att bibehålla det- 

 samma, i synnerhet som det angifver en vigtig karaktär för 

 denna tid. Oaktadt det således på många ställen lyckats på- 

 visa, att en tid, omedelbart efter den arktiska vegetationens 

 tillbakavikande, funnits, då ej furen varit invandrad, är det på 

 många ställen omöjligt urskilja denna nivå. Afven der den 

 förefinnes, torde den genom hela sin utveckling tydligt an- 

 gifva, att man ej får tänka sig densamma i tid och växtgeo- 

 grafisk betydelse likvärdig med t. ex. de perioder, under 

 hvilka furen och eken voro de toncjifvande trädslagen. Den 

 tid, då aspen och björken voro allenarådande som skogsträd, 

 torde derför bäst kunna betecknas som den korta öfvergångs- 



M Härmed följde äfven den fördelen att parallellen med björkregionen 

 på våra fjäll änim klarare framstode. Anm. vnder ti-ycknhu/en. 



