32 GUNNAK ANDERSSON, STUDIER ÖFVER TORFMOSSAR I SÖDRA SKÅNE. 



tiden*) mellan den arktiska florans tillbakavikande och furens 

 invandring. Såväl björken som aspen äro trädslag, som be- 

 höfva ljus och ej tåla någon öfverskuggning, men mycket bra 

 trifvas på fuktiga stiillen; i ett tätt bestånd af fur trifvas de 

 deremot icke. Det torde derför t. o. ra. kunna stå som en 

 möjli o-het, att de åtföljt furen vid dennes invandring. Detta 

 träd trifves, som kändt är, bäst på torrare mark och vid stånd- 

 orternas beväxande har furen naturligen — åtminstone i början 

 — intagit de högre torrare lokalerna, under det björken och 

 aspen blifvit herskande på de mera sidländta, för att när lan- 

 det blef mera bevuxet åtminstone delvis — fastän aldrig full- 

 fitändifft — förträn oas af furen äfven från dessa. 



II. Furuvegetationeii. 



Det är förekomsten af furen, som gifvit ett stort och vig- 

 tigt skede i den nutida sydsvenska vegetationen dess hufvud- 

 prägel. Också finner man vid undersökning af södra Skånes 

 torfmossar ytterst talrika och ofta väl bibehållna lämningar af 

 detta träd. De växter, af hvilka rester funnits i samma skikt 

 som furen, äro: Alisma Plantago L., * Betala odorata Bechst.,^) 

 Cai'ex sp., * Cornus sanguinea L., *Corylus Avellana L., *Crat(B- 

 gus (sällsynt), Nuphar luteum (L.) Sm. (sparsam), NymijJKjea 

 alha L., * Populus tremula L., Potamogeton sp., Prunns Padus 

 L., * Rhamnus Frangula L., * Salix anrita L., * S. caprea L., 

 * S. cinerea, S. 7'epens L., Sciiyus lacustris L., * Viburnum Opu- 

 lus L. De nu uppräknade 18 arterna äro alla sådana, som 

 funiiits tillsamman med furen i sådana lager, der kottarnes 

 stora antal, barkstyckenas och furugrenarnes riklighet angifvit 

 att furen förekommit i någon större mängd. Dä om en och 

 annan af arterna ännu något torde vara att tillägga jemte det 

 vid fyndorterna anförda, skall jag något dröja vid en del af dem. 



') I detta afseende tvekas de af mig undersökta sydskånska mossarne 

 väsentligt skilja sig från en del danska, om hvilka Steenstrup i sin 

 allra senast utgifna skrift, i hvilken mossarnes bildningshistoria afhandlas, 

 säger: »eine Schicht, die uberall mit den Blättern und Uberresten der 

 Zitterespe (Populus tremula L.) diirchfochten ist iind (in vielen Moosen 

 des nördlichen Seelands in bedeutender Mächtigkeit) unter der Kiefer- 

 schicht auftritt». Ur KjiJkken-Moddinger. Eine gedrängte Darstellung. 

 Köbenhavn 1886. Verlag von Hagerup. Sid. 4.5. 



■^) De med * betecknade äro äfven anträffade i motsvarande lager i 

 kalktuflPen vid Benestad, enligt A. G. Näthorst, Föredrag i Botanik vid 

 Kongl. Vet. Akad. högtidsdag d. .SI Mars 1887. 



