BIHANG TTLL K. SV. VET.-aKAU. HANDL. BAND 15. AKD. III. N:0 3. 39 



hvilken växt de skulle kunna härröra. Till sist visade det 

 sii? dock, att de voro blad af raisteln. Så mycket mera som 

 detta fynd var ganska oväntadt, ha de underkastats en synner- 

 liajen noggrann jemförande anatomisk undersökning, oaktadt 

 redan bladets utseende med stor sannolikhet angåfve dem så- 

 som mistelblad. Utaf bladen äro ej mera än sjelfva öfver- 

 sidan af de cuticulariserade epidermiscellerna jemte cuticulan 

 och kärlknippedelarne bibehållna och i den genom mesofyllets 

 förstöring bildade säcken ligger ett grönt flockigt ämne, som 

 ger bladet sin färg. Genom kokning af Viscum-hlskd med kali 

 erhöllos preparat af alldeles samma beskaffenhet som de sub- 

 fossila, och epidermis' karaktäristiska byggnad, som hos de 

 subfossila exemplaren fullständigt öfverensstämde med den 

 hos de lefvande, lemnar intet tvifvel (»frigt, att de förra verk- 

 ligen härstamma från Viscum album. Den geografiska ut- 

 bredningen af misteln talar ej heller emot dess förekomst här. 

 Den är visserligen försvunnen från Skåne, ^) men tillhör en 

 af de utdöende växterna i Danmark.-) J Sverige tyckes den 

 i Blekinge, Småland, Halland (?) och Vestergötland vara säll- 

 synt, under det dess nutida centrum i vårt land synes vara 

 trakterna af Mälaren. Den tillhör således de arter, som kom- 

 mit med eken och vikit med den. 



Af de öfriga uppräknade växterna är det särskildt björken, 

 af hvilken med eken troligen uppträder den nu i dessa trak- 

 ter vanligaste arten Betula verrucosa Ehrh. jemte den förut 

 befintliga Betula odorata Bechst. Det är på ett par ställen 

 jag trott mig finna blad af den förra, men dessa ha antingen 

 ej varit hela, eller ock ej fullt typiska, hvarför artens före- 

 komst ännu ej kan med full visshet afgöras. Askens frukter 

 äro ganska ofta återkommande fossil i ekens lager. 



Insekt- och molluskfaunan har förut under redogörelsen 

 för de intressantare mossarno behandlats, så att något upp- 

 repande här är onödigt. Derför återstår endast i den all- 

 männa redogörelsen för vegetationsföljden att med några ord 

 omnämna den öfversta afdelningen af torfmossarne eller den 

 som innesluter: 



') Lilja säger visserligen: »sällsynt på öar i Helgeå och vid Kri- 

 stianstad». Skånes Flora. Sthm 1870. Sid. 733. Hans uppgifter böra dock 

 upptagas med varsamhet härvidlag, så mycket mera som ej Areschoug 

 i någon af uppl. af sin Skånes Flora nämner något derom. Möjligen 

 stammar Habtmans uppgift [Skand. Fl. 11 uppl.] »fordom äfven i 

 Skåne» från Lilja. 



') Se Vaupell. De danske Skove. Kbhn 1863. Sid. CO. 



