u. 



nder en exkursion i Danvikstrakten (Stockholm) i Juni 

 månad innevarande år påträffade jag i ett dike vid landsvägen 

 en Vaucheria sessilis, som vid närmare undersökning befans 

 vara värdplanta för en liten epifytisk alg af egendomligt ut- 

 seende. Denna sistnämda tycktes tilUiöra samma grupp som 

 Herposteiron ocli Clia'top(dtis^ men torde på grund af flera af- 

 vikande förhållanden böra uppställas såsom ett nytt slilgte. 

 Undersökningen af densamma är delvis anstäld på Stockholms 

 Högskolas Botaniska institut under ledning af d:r N. Wille. 



Ifrågavarande alg; bildar små oregelbundna, ofta samman- 

 flytande plättar på celltrådarna af Vaucheria sessilis; på Con- 

 ferver och Oedogonier från samma lokal, ja till och med in- 

 trasslade i samma vaucheriatufva, lyckades jag aldrig linna den. 

 De yngre exemplaren äro väl begränsade, men det inträffar 

 ofta senare, att närsittande exemplar under sin tillväxt samman- 

 flyta. Det är ej ovanligt att få se en Vaucheiiatråd härigenom 

 på ett litet stycke rundt om och oafbrutet klädd af den epify- 

 tiska algen. 



Algen är 1 — mångcellig. H varje cell är omgifven af en 

 tydlig membran. Utåt, på sin fria sida, är denna starkt för- 

 slemmad och utskjuter karakteristiska slemhår som äro flera 

 gånger längre än cellen. De synas alltid vara två för hvarje 

 cell. Dessa slemhår äro jemförliga med dem Lagerheim (Bi- 

 drag till Sveriges algflora 1883) beskrifver hos Gloeochcete Witt- 

 rockiaiia, men kunna ej såsom der följas in genom slemhyllet 

 till en viss punkt på cellen. Genom jod- och klorzinkjodreak- 

 tion påvisades, att ifrågavarande bildningar ej voro bakterie- 

 trådar. 



I hvarje cell finnes en tydlig, väggstäld kromatofor, hvilken 

 såsom ett hvalf omsluter det öfriga innehållet. I sjelfva cell- 

 saften iakttogos alltid flera små runda kroppar, sannolikt olj- 



