4 K. BOHLIN, MYXOCH^TE, NYTT SLÄGTE BLAND SÖTVATTENSALGERNA. 



Hroppar (fig. 1 och 2). Deremot fimnos aldrig några pyre- 

 noider. En cellkärna framträder ofta mycket tydligt (fig. 2). 



Celldelningen är ganska oregelbunden. I allmänhet kan 

 man dock säga, att tillväxten sker genom mer eller mindre 

 tidigt uppträdande grenbildning. Den encelliga individen delar 

 sig först i två ungefär halfcirkelformiga celler. Genom två 

 cellväggar, vinkclräta mot den första, uppstå sedan vanligen 

 4 qvadrantceller (fig. 6 — 8). Dessa utveckla sig sedermera ej 

 likformigt, utan i allmänhet utbilda blott 2 af dem grenar (fig. 

 9 — 12 och 14, 17, 18). Men ofta inträffar också, att redan 

 efter den första skiljeväggens uppträdande, den ena eller båda 

 af dottercellerna direkt utskjuta grenar (fig. 15, 16, 19, 23). 

 Särdeles tydligt framgår detta förhållande af fig. 19, der den 

 ursprungliga cellen (vid 1) åt två håll utsändt grenar, som sedan 

 lagt sig bredvid hvarandra, så att en liten parenchymlik skifva 

 uppstått. Vid 7 har en bigren börjat bilda sig. 



Ej så sällan inträffar, att två bredvid hvarandra liggande 

 celler skjuta grenar åt samma håll (se fig. 13 och 18); der- 

 vid komma cellerna med sina mot hvarandra vända kanter att 

 täcka hvarandra. Sedan en gren utväxt, kunna nya, sekundära 

 delningar förekomma hos någon af dess celler (fig. 16 vid 3, 

 fig. 19 vid 8). 



Celldelningarne ske vanligen i 2 af rummets rigtningar. 

 Men såsom fig. 5 visar, uppstå ibland skiljeväggar äfven i den 

 tredje af rummets dimensioner. På de äldre, oregelbundna pa- 

 renchymatiska skifvor, som uppkomma genom grenarnes sam- 

 manslutning (fig. 20 — 22) kan man ofta iakttaga, huru den 

 ena cellen ligger djupare än den andra, och om än detta stun- 

 dom kan bero på, att en gren lagt sig öfver en annan, är dock 

 vanligen denna celldelning parallelt med ytan orsaken härtill 

 (fig. 22). 



Den här beskrifna arten står tydligen närmast de alger, 

 somi blifvit beskrifna under namnen Herposteiron, Aphanochcete 

 och Chcetopeltis. 



Hansgieg^) har lemnat en uppställning af alla hittills under 

 namnen Aphanochcete och Herposterion bekanta arter. Under 

 det man förut i allmänhet betraktat dessa två namn såsom 

 synonyma, vill Hansgirg låta dem beteckna tvenne temligen 

 vidt skilda slägten. Aphanochcete Berthold, non A. Br. skulle 



') Ueber die Gattungen Iler/jostt-iro/i NÅGL. und Aphanochcete Bert- 

 hold, non A. BuAUN. (Flora 1888. N:r 14). 



