14 HELLBOM, BORNHOLMS l.AFFLORA. 



fuseoatra. Inblandade cementstenar hysa de vanlisja kalkstens- 

 lafvarna, hvilka på annat ställe skola anföras. 



Egendomliga laflokaler bilda de ruiner efter fästningsverk 

 och andra byggnader, som förefinnas här och der på ön. Då 

 de största af dessa ligga inom granitområdet ss. Hammershus, 

 Salomons kapell, Gamle- och Lilleborg, må det hiifvixdsakliga 

 af deras lafvegetation här anföras och främst den på Hammers- 

 hus, såsom på visst sätt innefattande äfven de öfrigas. 



Hammershus, antagligen uppfördt af Lundabispen Jakob 

 Erlandsson i midten af 1200-talet, är nu en storartad ruin, 

 som sedan 1822 är fridlyst för vidare åverkan. En del af 

 yttermurarna och några af tornen stå ännu qvar. Under ti- 

 dens längd har graniten börjat vittra och murbruket hårdnat 

 till sten. Då dertill cementsten utgör en del af byggnads- 

 materialet, har här uppstått ypperliga lokaler för i synnerhet 

 kalkstenslafvar. De märkligaste arterna äro följande: Calo- 

 placa citriua, calopisma et var. sympagea, inurorum (i åtskilliga 

 former), Xanthoria parietina, Lecanora alhescens, Liecania cyr- 

 tella, Diplotomma alhoatrum och var. venustum, Äspicilia cal- 

 carea, Catolechia canesrens, Opegrapha conferta och Persoonii, 

 Verrucaria hiascens. 



Ruinerna af Salomons kapell nedanför Orneberg nära 

 stranden ha ungefärligen samma lafvegetation som Hammers- 

 hus. Gamleborg i Almindingen är jemförelsevis en obetydlig 

 ruin utan någon nämnvärd lafvegetation med undantag af 

 Acrocordia conoidea, som här förekommer i en något afvikande 

 form. 



De nu framstälda vegetationsbilderna torde gifva en till- 

 räcklig öfversigt af stenlafvarne. Hvad jord- och mosslafcar 

 beträffar, äro väl äfven de något omnämda, men utgöra 

 på anförda lokaler blott en ringa del af lafvegetationen. Tal- 

 rikast iippträda de på norra delen af Slotslyngen, sandfältet 

 norr om Hjorteberg uppåt Sandhammeren samt på H0i- 

 lyngen. Då de emellertid höra till de vanligaste arterna, 

 torde det fä anses tillräckligt att anföra endast de på Sand- 

 hammeren förekommande: Cladonia rangiferina, furcala, alci- 

 cornis var. damcecornis, Brt/opogon jiihatum, Co7'nicularia acideata, 

 Parmelia olivacea, Evernia fnrfnracea, Stereorxinlon paschale 

 (dålig), condensatinn (outvecklad), och der sanden är betäckt 

 med mossa, som bildar ett torfartadt öfverdrag, Bacidia xnri- 

 deseens och JJiatora atrofusca. 



