20 HELLBOM, BORNHOLMS LAFFLORA. 



På de nedersta klipporna i sjelfva vågsqvalpet träffas 

 Verrucaria maura och något högre upp Calo2>laca inuroruni 

 med var. scojnilaris, Lecanora helicopis och sul2jharea samt 

 Buellia moriopsis. Längre upp från stranden äro Lecanora 

 atra och Ramalina scopulorum förherskande, den senare i unga, 

 sällan fruktbärande former. Här och der träffas på lodräta 

 klippväggar CaJoplaca ceruui var. aractina, som med sin mörka 

 thallus ibland betäcker stora sträckor af klipporna och i yngre 

 tillstånd bildar små runda fläckar, som påminna om någon 

 Aerrucaria-art, tills de frambrytande frukterna med sin röd- 

 bruna disk påvisa dess rätta natur. På horizontela klippytor 

 förekommer ej sällsynt Farmelia tiliacea, i kamp om utrym- 

 met med Farnielia sa.vatilis, men på några ställen ha begge 

 fått farliga medtäfiare i uppträdande mossor, som förr eller 

 senare skola uttränga dem båda. Parmelia saxatilis är van- 

 ligen klent utvecklad och steril, då deremot P. omphalodes 

 uppträder i yppiga, rikligt fruktbärande former, så att den. 

 som ser båda sålunda växande tillsammans, svårligen kan, utan 

 att våldföra naturen, förena dem till en art. På för vindarne 

 något skyddade ställen t. ex. vid foten af fästningsmuren 

 träffas Lecanora poHop}ta'a med temligen utbildad bål, anty- 

 dande att L. helicopis blott är en form af denna med af hafs- 

 vindarne utpinad thallus. På de fasta klipporna träffas vidare : 

 Phi/Hcia eiliaris f. scopnlormn och aqnila, Parmelia conxpersa 

 (klen), olivacea, glahra f. faliginosa och Mongeotii (sällsynt), 

 Lecanora pallescens var. parella, tartarea och sordida, Caloplaca 

 ferruginea^ Aspicilia cinerea, Placodium .sa.ricola, Physcia cwsia, 

 Catocarpon jyoli/carpum, Lecidea auriculata, Staurotliele clopima. 

 De af Kristian Y 1684 uppförda väldiga fästningsmurarne äro 

 föga berörda af tidens tand och hafva icke ännu lemnat plats 

 för andra lafvar än Xanthonia jyarietina, som dock förekommer 

 ,i största ymnighet och skiftar i en mängd gula nyancer ifrån 

 Ijusgult till mörkrödt, så att man på afstånd är frestad anse 

 dem för Caloplaca elegans, Caloplaca mnrorum, Ramalhia sco- 

 pulorum (mest förkrympt), Lecanora atra och albesceiis, Rinodina 

 confragotsa, Opegrapha Persoonii och på murbruk Caloplaca 

 citrina och Verrucaria muralis. 



På lösa stenar i stengärden växa Catolecliia canescena, Le- 

 cidea ela^ochronia var. pulverulenta, Bacidia uml>i'ina^ Hcema- 

 tomma coccineum och var. jyorpihyrium om hvarandra m. m. 



