BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAM) 16. AFD. III. N:0 1. 27 



temligen väl utbildad. En hög och lodrät lerskiftervägg vid 

 Vasa<?ården invid Läsån är blott delvis tillcräuolia enär ån 

 flyter fram tätt invid bergväggen och dennas ej obetydliga 

 höjd hindrar att åtkomma eller ens se de arter, som möjligen 

 växa högre upp. Inom det för öga och hand åtkomliga om- 

 rådet förekomma Biatora coarctata, Leptogium lacernm, Leca- 

 nora pallescens var. jxtrella, Arn]?hilo7na lamiginoswn, Bandia 

 inundata, Lecidea elwochroma var. pidveindenta, Opec/rapha 

 zonata, VeiimcaHa fusca. 



På en låg alunskifferv ägg vid Oleån nedanför Brogården 

 i Federsker är Biatora coarctata den enda igenkänliga Inf- 

 arten. Något längre ned vid Oleån är en liten del af ler- 

 skifterlagret (den öfre ytan) blottad, och der växer Bacidia 

 iiiuudata och Biatora fus(Witl>ens, begge väl utvecklade. 



Vid Risebaek uppträder närmast landsvägen kalksten både 

 i åns botten och på sidorna. På förra stället är ingen laf- 

 vegetation möjlig, enär kalkstenen nästan beständigt öfversilas 

 af vatten, på det senare förekomma Lecanora alhescens, Calo- 

 placa cerina var. rhlorina, Gi/alolechia viteUiiia, Phi/sria ca'sia, 

 Verrucaria iiipextriH och ni(jrescen><, Rinodina Bixcliojfii, Collema 

 pnljwsum, alla klent utvecklade. Längre ned går bäcken 

 genom ett skifl^erlager. som i följd af vattnets öfverspolning 

 saknar all lafveoetation, ännvi länsjre ned är den omgrifven af 

 en samling rullstenar, som vattnet nedfört från granittrakter 

 med vanliga, torftigt utvecklade granitlafvar, hvarefter den 

 mellan höga sandklitter utlöper i hafvet. 



Kring de vattenfylda stenbrotten vid Läsån finnas i all- 

 mänhet inga spår till lösa stensplittror, utan åkerfält eller 

 gräslindor sträcka sig ända fram till kanten af brottet. Vid 

 det ofvan nämda vattenfria brottet vid Limensgade förekomma 

 deremot hopar af större och mindre kalkstensflisor, dels i 

 sjelfva brottet nedanför kalkstensväggen, dels på fältet ofvan- 

 för densamma. En mönstring af dessa blir dock föga vinst- 

 gifvande. De arter, som här kunna upptäckas, äro till dels 

 gemensamma för den fasta kalkstensväggen och långt ifrån 

 vmniga eller väl utbildade: Becanora albescens och var. ccesio- 

 alba, Hageni, Lecidea elceochroma var. pihdari^, Gf/alolechia in- 

 tellina och subsirnilis, Biatora fr(scornhens. 



På lösa stycken af kalksten och orsten, spridda på strän- 

 derna af Oleån vid Brogården eller liggande i stengärden vid 

 Vasagården i xAaker samt vid Borg- och Billegravsgårdarne i 



