BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 16. AFD. III. N:0 2. 7 



icke uppnå summan af motsvarande väfnader, resp. tvärsnitt, 

 af de enskilda blomskaften. 



Slutligen uppställer förf. angående kärlen och kärlknip- 

 pena följande regler: 



1. Kärlen aftaga i vidd och antal från de undre till de 

 öfre axlarna. 



2. I en och samma axel förminskas kärlens lumina 

 uppåt. 



3. Kärlknippenas antal är betydligt mindre i blomskaften 

 än i de nedre axlarna. 



4. Kärlknippena bilda i de nedre axlarna en samman- 

 hängande cylinder, i blomskaften stå de skilda i en krets. 



Författarens åsikter om den fysiologiska betydelsen af 

 ofvan anförda anatomiska karaktärer öfverensstämma med de 

 af Haberlandt på förut anförda ställe uttalade. Beträffande 

 de nya synpunkter författaren framställer, vill jag här blott 

 påpeka hvad som anföres angående märgen. Förf. framhåller, 

 att, som märgens egentliga betydelse i allmänhet anses ligga 

 i dess inflytande på väfnadsspänningen och härmedelst på 

 organens tillväxt, dess reduktion i de florala axlarna måste 

 sättas i samband med dessas jemförelsevis ringa utsträckning 

 på längden. 



W. Nanke ^) har anstalt omfattande undersökningar öfver 

 bygnaden af blomskaften och de vegetativa axlarna hos 7 

 trädartade dikotyler, nemligen Euonymus obovatus, Aesculus 

 Hijypocastanum, Tilia ulmifolia, Sambucus nigra, Berberis 

 vulgaris, Pirus Maliis och Pirus communis. Författaren har 

 härvid förnämligast riktat sin uppmärksamhet på utvecklings- 

 historiska företeelser samt förekomsten eller saknaden af 

 speciella väfnader i endera af de två nämda kategorierna af 

 axlar. De viktigaste af de allmänna resultaten torde kunna 

 sammanfattas sålunda: 



1. I fruktskaften ha i allmänhet cellerna mindre dimen- 

 sioner än i de vegetativa axlarna. Tydligast framträder denna 

 skilnad i den sekundära veden. 



2. Det är sannolikt, att hos flertalet trädartade dikotyler 

 sekundär ved finnes i fruktskaften, enär den uppträder till 

 och med i så tunna fruktskaft som hos Tilia och Euo- 

 nymus. 



') L. c. 



