PTT' 'till k. sv. VET.-AKAD. HANDL. band 16. AFD. III. N:0 2. 17 



konvéxa sidan, i det baststrängarna endast på undre sidan nå 

 pelrTerien, på öfre deremot assimilationslagret är samman- 

 hängande och icke afbrutet af bast. Detta är tydligen en 

 oisk konstruktion, som har sin motsvarighet äfven i 



, fall, t. ex. i allmänhet i bygaaden och läget af blad- 



or, och väl äfven är ett uttryck för materialbesparing. 



■gen spela här äfven belysningsförhållandena någon roll, 

 i. ,ill vida, att det på öfre sidan liggande assimilations- 



ukymet till följd af den starkare belysningen mera får 

 ötvtérhand öfver bastet än på de undre delarna. I närheten 

 af fruktsamlingen, således i de nedhängande delarna af ax- 

 skaftet, förändras byggnaden åter så till vida, att assimilations- 

 väfnaden får ännu mer öfverhand öfver den mekaniska väf- 

 naden och bildar en sammanhängande mantel kring denna 

 senare, som sålunda kommer att intaga ett fullkomligt centralt 

 läge (se fig. 4, TaÖ. I), hvilket ju från mekanisk synpunkt står i 

 öfvereusstämmelse med att denna del af axskaftet är ned- 

 hängande, samt sålunda fordrar skydd hufvudsakligen mot 

 slitning och icke så mycket mot böjning. Den centrala, 

 innanför kärlknippena liggande delen af den mekaniska väf- 

 naden har här något tjockare cellväggar än vid basen af ax- 

 skaftet, hvilket tydligen äfven är ett uttryck för de olika 

 regionernas olikartade läge. Hela den mekaniska väfnaden 

 får i den nedhängande delen utseende af typiskt bast. Klyf- 

 öppningarna äro i denna del talrika. 



d^-axet är toppstäldt med kort skaft och stäldt i samma 

 riktning som strået, i hvilket det fortsattes; sålunda i början, 

 liksom strået, upprätt, slutligen efter blomningen, liksom öfre 

 delen af strået, utböjdt-nedböjdt. Sin styfhet får skaftet der- 

 igenom, att det är temligen tjockt. Assimilationsväfnaden 

 bildar en ganska tjock mantel, endast på få ställen afbruten 

 af baststrängar, sträckande sig från epidermis till den innan- 

 för assimilationsväfnaden liggande mekaniska manteln. Denna 

 har större cellumina och smalare väggar än hos ?-skaften, 

 samt fortsattes inåt af den, i motsats till 9-skaften, endast 

 svagt förtjockade centrala väfnaden. Kärlknippena äro flera 

 än hos 9-axskaften; de ligga i en, stundom delvis två kretsar. 



Ett tvärsnitt genom niidten af '^-spindeln visar följande. 

 Apsimilationsväfnaden är reducerad, till följd af att ljuset 

 genom frukterna är utestängdt. Den mekaniska väfnaden är 

 icke längre så stark i centrum som hos axskaftets nedhän- 



2 



