28 GREVILLIUS, ANATOMISKA STUDIER ÖFVER DE FLORALA AXLARNA. 



mellan barken och de inre delarna. (Som nämdt, finnas icke 

 heller dessa grupper af bast hos c^-axeln). Strax innanför 

 bastgrixpperna finnas här och der smärre grupper af brachy- 

 sklerenkym, bestående af mindre celler än i barken. Dessa 

 grupper ligga till största delen rakt innanför mellanrummen 

 mellan bastgrupperna, vid yttre delen af leptomet. För öfrigt 

 kunna brachysklereidgrupper äfven förekomma i märgen. 

 Kärlen ha i medeltal mindre lumina och tjockare väggar än 

 hos ö^-axeln. Märgcellerna hafva, med undantag af några 

 närmast hadromcylindern belägna, förtjockade (med porer 

 rikt försedda) väggar. Hvad beträffar väfnadernas relativa 

 omfång hos ?-axeln (i första stadierna af fruktmognaden) har 

 barken olika mäktighet på olika ställen, men i medeltal ut- 

 gör dess mäktighet (bastet inberäknadt) hälften eller något 

 mer än hälften af tvärsnittets radie. Kärlknippecylindern, 

 som vanligen är något plattad, har i medeltal 0,2 5 så stor 

 mäktighet som tvärsnittsradien. Leptomringen är ungefär 

 0,5 — 0,6 så tjock som hadromringen. Kärlknippecylindern är 

 nästan lika tjock öfverallt på tvärsnittet, hvadan till följd af 

 dess plattade form märgen får olika utsträckning i olika rikt- 

 ningar. I medeltal är kärlknippecylinderns mäktighet lika 

 med märgens radie. Relativt har alltså hos 9 barken, lep- 

 tomet och hadromet större, märgen mindre mäktighet än 

 hos ef. Absolut taget äro deremot samtliga väfnader 2 a 3 

 gånger så mäktiga hos $; leptomet synes visserligen utgöra 

 ett undantag, såsom varande ungefär lika mäktigt hos både 

 cf och ?, men dervid är dock att märka, att det hos (f, så- 

 som nämdt, i sin yttre och största del sannolikt mera är läm- 

 padt för mekanisk funktion. — Såväl hos (f- som 9-blom- 

 ställningsaxeln förekomma i riklig mängd hår, som äro långa, 

 smala, spetsiga, encelliga. 



Beträfiande de hos 9-blomställningsaxeln i riklig mängd 

 förekommande brachysklerenkym- och bastgrupperna, är jag 

 böjd att antaga, att de här hafva icke så mycket en stödjande, 

 som fastmer vattenupplagrande funktion, alldenstund ?-blom- 

 ställningsaxeln redan genom sin betydande tjocklek och ringa 

 utsträckning på längden måste ega en sådan fasthet, att sär- 

 skilda tjockväggiga element icke behöfva tillkomma specielt 

 för densammas förhöjande, åtminstone icke i den myckenhet, 

 som här är förhållandet. 



