40 GREVILLIUS, ANATOMISKA STUDIER ÖFVER DE FLORALA AXLARNA. 



farande jerafövelsevis stora. Differentieringen af bastgrupperna 

 är endast antydd genom de något tjockväggigare cellerna i 

 yttre delen af floeraet. 



I de enskilda (f^- blomskaften äro kärlknippena ännu mera 

 sammanträngda mot midten och få utseendet af ett koncen- 

 triskt kärlknippe, i midten inneslutande endast ett par, tre 

 cellrader, (vanligtvis?) fylda med kristalldruser. Det i de 

 yttre delarna klorofyllrika barkparenkymet intar äfven här 

 större delen af tvärsnittet. Ingen differentiering af bast kan 

 förraärkas. 



Skaftet på en i hlomstadium befintlig^ 5 mm. lång honkotte 

 har kärlknipperegionen, isynnerhet leptomdelen mera utbredd 

 i förhållande till de öfriga väfnaderna än fallet är hos d^- 

 blomställningsaxlarna. Silrören äro vidare än i cf-blomställ- 

 ningarna, ungefär 30 l-i i diameter. Bastet är icke differentie- 

 radt. Märgcylindevu är temligen vid och klorofyllförande. 



I början af Augusti undersökte jag skaftet af '^-kottar, 

 som hade blomstödjebladen kraftigt utvecklade, men blommorna 

 icke befruktade (till följd af saknaden af (/'-stånd i närheten). 

 Skaftet hade betydligt förlängts och tvärsnittet hade ungefär 

 dubbelt så stor diameter som på blomstadiet. Alla väfnader 

 hade tilltagit i omfång, men mest af alla vedcylindern, hvars 

 tjocklek nu förhöll sig till leptomets som 5 till 2. Kärlen 

 hade betydligt förstorats, deras diameter var ända till 42 .u 

 (i blomningsstadiet var den ungefär 16). Bastet var i detta 

 stadium väl utveckladt, mellanrummen mellan bastgrupperna 

 voro icke stora, och de senare mätte i radiär riktning öfver 

 hälften af det omedelbart innanför belägna leptomet. Detta 

 hade mycket vida silrör, ända till 50 ," (i tangentiel riktning); 

 sålunda ha silrören ifrån blomningen till stadiet för blom- 

 stödjebladens fulla utveckling tilltagit mindre i vidd än kär- 

 len under samma tid (de förra ha tilltagit ungefär 20 ,<', de 

 senare ungefär 26 ^i). Detta, liksom den hastigare utvecklingen 

 af veddelen i allmänhet i jemförelse med leptomet, synes mig 

 referera sig till närvaron af de stora blomstödjebladen, som 

 till följd af sin starka transpiration fordra väl utvecklade 

 vattenledande element, under det att leptomet får mindre an- 

 vändning, då frukter och frön ej utvecklas. 



