BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAXl) 16. AFD. III. N:0 2. 45 



Öppningarna voro ungefär likartade hos båda könen. Stam- 

 mens midt intages hos begge könen af en märgen genom- 

 sättande hålighet, som är betydligt mindre hos ?. Nära 

 basen af ungefär lika höga c/*- och '^-stånd ha kärlknippe- 

 delarna tilltagit i omfång, men betydligt mer hos ?, och det 

 interfascikulära kambiet har bildat en innanför detsamma 

 liggande mekanisk mantel af förvedade, mer eller mindre 

 långsträckta, parenkymatiska eller prosenkymatiska med porer 

 försedda element; denna ring bildar hos c^ några fä, hos $ 

 flera lager, af hvilka de yttersta ha minsta celiumina; cellerna 

 äro hos ? betydligt tjockväggigare och ha mindre lumina än 

 i motsvarande lager hos ef. På somliga individ kunna både 

 <y- och 9-bloramor uppträda, i ett m^^cket vexlande relativt 

 antal. Dessa exemplar ha en motsvarande intermediär ana- 

 tomisk bvgnad. 



Fam. EUPHORBIACE^. 



Biciniis commuuis L. 



Upsala Bot. Trädgård, Sept. 1889. Blomsamlingarna bil- 

 das nedtill af a^-blommor med ungefär 2 cm. långt skaft, 

 upptill af mera kortskaftade ?-blommor. De olika könen äro 

 sålunda orienterade på samma sätt som hos de undersökta 

 t^rhca-arterna. Intet rudiment af motsatt kön finnes i blom- 

 morna. 



Stammen har stor diameter och är inuti crenomdraffen af 

 en vid hålighet. I de mellersta regionerna, der den är tjoc- 

 kare än nedtill, har den följande bygnad. Epidermis har. 

 mer eller mindre kubiska eller på ytsnitt oregelbundna celler. 

 Klyföppningar finnas endast längs efter de smala ränder, 

 innanför hvilka kollenkymet saknas och der i stället assimila- 

 tionsväfnad uppträder. Kollenkymet är, åtminstone ett långt 

 stycke ned på stammen, det enda mekaniskt verksamma ele- 

 mentet; det bildar flera lager och är, såsom nämdt, endast på 

 vissa, långt åtskilda ställen, afbrutet af assimilationsväfnad. 

 Den stärkelseförande slidan^) är skild från kollenkymet endast 

 genom några få lager barkpareakymceller. Såväl leptomets 

 som xylemets element äro temligen vida och tunnväggiga; 



') Se De Bary 1. c. p. 432. 



