BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 16. AFD. III. N:0 2. 47 



Strängar. Ingen central hålighet finnes; märgen intar, äfven 

 relativt, mindre volym än längre ned på blomställningsaxelu. 

 Leptomet har nästan lika stor mäktighet på 4,5 cm:s som på 

 24 cra:s afstånd från spetsen. Xylemcylindern är deremot 

 mycket smalare, på vissa ställen till och med nästan hälften 

 så smal på förra stället som på det senare. 



d^-blomskaftet har en affällningszon, som är belägen när- 

 mare basen i en inbuktning, omgifven såväl på öfre som 

 undre sidan af en skifFormigt utskjutande, af barkparenkym 

 bildad väfnad. På mycket unga knoppstadier har, nedanför 

 aflfällningslagret, de utanför kärlknipperingen liggande väf- 

 naderna största utbredning: afståndet från epidermis till lep- 

 tomet utgör ungefär 0,6 af tvärsnittets radie. Närmast under 

 epidermis komma ett par — flera lager svagt kollenkymatiskt 

 förtjockade celler. Barkparenkymet är icke assimilerande; 

 dess innersta, strax utanför leptomet belägna delar äro, lik- 

 som de yttre, svagt kollenkymatiskt förtjockade. Kärlknippena 

 äro 10 och bilda en fullständigt sammanhängande cylinder, 

 som omsluter den täta, icke synnerligen omfångsrika märgen. 

 Bygnaden ofvanom aflfällningslagret är ungefär likartad. Epi- 

 dermis, koUenkym och barkparenkym intaga dock ännu något 

 större rum i förhållande till kärlknippena + märgen; bark- 

 parenkymcellerna äro på tvärsnitt mer eller mindre tydligt 

 radiärt sträckta. 



Vid tiden för blomningen, äfvensom strax innan knop- 

 parna öppna sig, ha följande förändringar försiggått hos cf- 

 blomskaftet. Kollenkymet har, isynnerhet ofvan affällnings- 

 zonen, blifvit starkare och mera typiskt såväl närmast under 

 epidermis som vid barkens insida. Äfven de mellersta delarna 

 af barkparenkymet äro vanligen, ehuru svagt, kollenkyinatiskt 

 förtjockade. Ingen antydan till bast finnes (såvida man icke 

 skall anse det inre kollenkymet utgöra början till sådant). 

 Nedanom aflfällningslagret är kärlknipperingen fortfarande, 

 åtminstone i det allra närmaste, sluten och kärlknippenas 

 antal är förökadt genom tillkomsten af sekundära. De utan- 

 för kärlknipperingen belägna väfnaderna intaga omkring 0,5 

 af hela tvärsnittets radie, och äro relativt något voluminösare 

 nedanför än ofvanför affälluingslagret. Märgen har i mån af 

 blomskaftets tilltagande i tjocklek vuxit i volym. Ofvan 

 aflfällningslagret äro kärlknippena färre till antalet och (åtmin- 

 stone i delarna närmast aflfällningslagret) slutna, utan inter- 



