BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 16. AFD. III. N:0 2. 49 



celler. De inre, mera isodiametriska och med mindre lumina 

 försedda cellerna hysa i riklig mängd kristalldruser och stär- 

 kelsekorn; den allra innersta delen af baikparenkymet bildar 

 en buktig mantel, bestående af några lager temligen starkt 

 kollenkyraatiskt förtjockade (icke förvedade) celler. Stärkelse- 

 slidan är icke tydligt utbildad. Afståndet från epidermis till 

 leptomet utgör ungefär 0,7 af tvärsnittets radie. Kärlknippena 

 förhålla sig som i delarna under uppsvallningarna. Ofvan 

 uppsvallningarna har barkparenkymet mindre volym och bildar 

 en icke så tydlig vattenväfnad, samt är här och der till och 

 med något kollenkymatiskt förtjockadt. Kollenkymmanteln 

 kring kärlknippena finnes kvar. Kärlknipperingen är något 

 starkare utbildad och nästan sluten. Märgens radie är i 

 samtliga delar af fruktskaftet vanligen icke fullt så stor som 

 kärlknipperingens mäktighet. 



De ringformiga uppsvallningarna på 9-skaftet motsvaras, 

 såsom nämdt, af likartade, fast till omfånget mindre bildningar 

 hos (/'-skaftet; men under det att de hos $, åtminstone mycket 

 antagligt, företrädesvis ha en vattenupplagrande funktion, är 

 denna mycket mindre tydligt utpreglad hos c/'; de nämdu 

 bildningarna göra hos denna senare intryck af att vara redu- 

 cerade organ, för så vid t man icke får antaga, att de vexlat 

 funktion och tjenstgöra som mekaniskt skyddsmedel för den 

 mellan dem ligijande smala zonen i stadierna före blommans 

 affallande. Det synes mig antagligast, att förloppet af ut- 

 vecklingen gestaltat sig på följande sätt. Växten har sanno- 

 likt utbildats från en samkönad form, der uppsvallningarna 

 på blomskaftet haft en vattenupplagrande funktion och der 

 den ringformiga inbuktningen i midten saknats eller åtmin- 

 stone ej varit så djup som hos föreliggande art. Blomman 

 har här affallit i spetsen af skaftet, i likhet med hvad som 

 är förhållandet med $-blomman af Eicinus communis. Efter 

 inträdandet i det diklina stadiet funnos fortfarande de ring- 

 formiga uppsvallningarna såväl hos ? som hos (/, men efter- 

 som hos den sistnämda ingen frukt utbildades, blef behofvet 

 af ett vattenupplagrande organ här reduceradt, och i samma 

 mån reducerades äfven uppsvallningarna. Beträffande o^- 

 blommans affallande kan man tänka sig, antingen att detta i 

 början egde rum, liksom hos $-blomman, i spetsen af skaftet, 

 och att sedermera ett annat affällningslager bildades i midten 

 af uppsvallningen, och att detta, såsom varande i tidigaie 



4 



