50 GREVILLIUS, ANATOMISKA STUDIER ÖFVEK UE FLORALA AXLARNA. 



Stadier mera skyddadt i mekaniskt afseende, så småningom 

 öfvertagit det förras roll; eller också, att det i sjDetsen af 

 blomskaftet befintliga aifällningslagret redan vid inträdet i det 

 diklina stadiet blifvit hos cf^-blomman reduceradt och ersatt af 

 det nya i uppsvallningarna. Emellertid vill jag särskildt be- 

 tona, att i spetsen af (/'-blomskaftet ingen antydan till något 

 fordom der befintligt afli^allningslager kan upptäckas. — Den i 

 sammanhang med afFällningslagrets bildning uppkomna in- 

 buktningen i midten på o^-blomskaftets uppsvallning har äfveu 

 nedärfts på $. — Såsom ett ytterligare stöd för, att ifråga- 

 varande art under något äldre fylogenetiskt stadium varit sam- 

 könad, måste jag anse Hildebrand's uppgift,^) att man hos 

 Ricinus communis ofta kan påträffa blomställningar, som upp- 

 till ha rena ^-blommor, nedtill rena o^-blommor och i midten 

 samkönade blommor, dels med öfvervägande utbildning af det 

 ena eller andra könet, dels med lika utbildning af båda. — 

 Naturligtvis har jag icke velat förneka, att äfven andra för- 

 klarinsfar i afseende på nyss berörda förhållanden kiinna finnas, 

 som äro lika sannolika eller sannolikare. 



Mercurialis perennis L. 



Upsala, Maj 1889. cJ^-stånden ha uppräta, ungefär 6 cm. 

 långa blomställningar med flera spridda, mycket kortskaftade 

 blommor, ^-ståndens blomställningar äro likaledes uppräta och 

 uppnå (åtminstone på de undersökta exemplaren) i första sta- 

 dierna af fruktmognaden knapt 3 cm. samt bära i allmänhet 

 blott 3, sällan 4 blommor, af hvilka toppblomman är temligen 

 långskaftad, sidoblommorna något längre skaftade än cf^-blom- 

 morna. 



Stammens bygnad är temligen lika hos o^- och $-stånden, 

 åtminstone i dess öfre delar (endast dessa undersöktes hos båda 

 könen). På 6 cm. afstånd från vegetationspunkten är ^-stammen 

 något tjockare än (/'-stammen. Under epidermis, som består 

 af små, longitudinelt sträckta celler, komma flera lager longi- 

 tudinelt sträckta, på tvärsnitt runda barkparenkymceller, af 

 hvilka de yttersta lagren på vissa ställen äro svagt kollenky- 

 matiskt förtjockade. Dessutom löpa närmast under epidermis 

 4 åsar, bestående af typiskt kollenkym; 2 af dessa åsar äro 



') F". Hildebränd: 1. c. p. K). 



