52 GREVILLIUS, ANATOMISKA STUDIER ÖFVER DE FLORALA AXLARNA. 



eller i dessa mellan leptom och hadrom utvecklas. KoUen- 

 kymlagret under epidennis finnes fortfarande. 



^-blomställning saa;eln visar vid början af friiMmognaden 

 vid basen följande skil nåder i strukturen i jemförelse med c^- 

 blomställningen vid blomningen på motsvarande ställen. De 

 utanför kärlknippeslidan befintliga väfnaderna bilda 4 mäktiga 

 åsar, hvilka företrädesvis betingas af det assimilerande bark- 

 parenkymets utveckling. I dessa åsar äro åtminstone de 2 

 närmast under epidermis befintliga lagren kollenkymatiskt för- 

 tjockade. Kärlknippena ha något, ehuru obetydligt mera cen- 

 tralt läge än i cJ^-blomställningsaxeln, samt äro mäktigare, både 

 i anseende till leptom- och hadromdel, och isynnerhet beträflfande 

 den senare. Den vattenförande (?) väfnaden har vanligen något 

 större celler än i stammen, och får sålunda ett mera typiskt 

 utseende af vattenväfnad; cellerna äro större, ju flera frukter 

 blomställningsaxeln uppbär (frukternas antal öfverstiga, som 

 nämdt, på de undersökta exemplaren icke 4). Kärlknippenas 

 antal är hos axlar med 2 a. o blommor 4, hos axlar med 4 

 blommor vanligen 5. Parenkymet mellan kärlknippena är små- 

 celligt, men tunnväggigt och knapt förvedadt. 



/ de öfre internodierna förminskas kärlknippenas antal och 

 deras läge blir mera centralt. — Såväl i o^- som $-blomställ- 

 ningsaxlarna liksom äfven i stammen finnas parenkymatiska 

 cellrader, innehållande kristalldruser. 



tj^-blomskaftet har vid blomningen följande bygnad. Epi- 

 dermiscellerna äro på tvärsnitt något större än i blomställnings- 

 axlarna. Ingen särskild vattenväfnad är differentierad. Kärl- 

 knippena äro samlade till en smal central, märglös sträng, hvars 

 diameter är ungefär ^/j af tvärsnittets. Barkparenkymet intar 

 sålunda större delen af tvärsnittet. Af kärlknippeelementen 

 äro isynnerhet kärlen svagt utvecklade. 



'^-blommans skaft är betydligt tjockare än o^-blommans och 

 visar i början af fruktmognaden följande bygnad. Epidermis- 

 cellerna något större (på tvärsnitt) än hos o^-blom skaftet. 

 Vatten(?)väfnad är, ehuru mer eller mindre otydligt, utbildad. 

 Innanför kärlknippena finnas några få märgceller, som fort- 

 sättas i smala märgstrålar. Kärlknippena äro sålunda tydligt 

 skilda, 3 till antalet, utan stereomatiska element. Kärlknippe- 

 ringens diameter är 0,4 af hela tvärsnittet och nästan dubbelt 

 så stor som motsvarande centrala sträng hos (/'-blomskaftet. 

 Alla kärlknippeelementen äro kraftigare utvecklade än hos 



