64 GREVILLIUS, ANATOMISKA STUDIER ÖFVER DE FLORALA AXLARNA. 



metriska celler beståeude mantel. Denna tjenstgör enligt 

 min mening som vattenväfnad och står i nära förhållande 

 till den i utveckling stadda, saftiga frukten. Innanför denna 

 väfnad ligger den temligen svagt utvecklade assimilations- 

 väfnaden, som inåt begränsas af några få lager små, mycket 

 tunnväggiga celler, hvilka motsvara och utgöra antydningar 

 till den eljest förekommande mekaniska cylindern, men här 

 icke i någon mån kunna vara mekaniskt verksamma. Såväl 

 epidermiscellerna som samtliga grundväfnadscellerna ha min- 

 dre utsträckning isynnerhet i longitudiuel riktning i de öfre 

 närmast fruktämnet liggande delarna än i de nedre delarna 

 af blomskaftet. Detta synes utvisa, att blomskaftets tillväxt- 

 zon är belägen vid fruktämnets bas. Honblomskaftet skulle 

 således härvidlag förhålla sig ungefär analogt med hanblom- 

 skaftet. Kärlknippena äro fortfarande ordnade i en enkel 

 krets; deras element äro redan strax efter blomningen be- 

 tydligt kraftigare utbildade än i (/'-blomskaftet vid blomningen, 

 men å andra sidan mycket svagare än hos den gemensamma 

 d^-blomställningsaxeln till och med vid början af dess blom- 

 ning, och ännu mycket svagare än i stammen. 



Den 16 Sept. undersöktes frukter, som voro ungefär 9 cm. 

 långa, skaftet inberäknadt, och befunno sig i int/cket framskridet 

 stadium af fruktmognaden. Fruktskaften hade (se fig. 6, Tafl. 

 III) i detta stadium betydligt tilltagit i tjocklek, voro smalast 

 nedtill och öfvergingo nästan omärkligt i frukten. I de nedre 

 delarna var den mekaniska cylindern mycket starkt utbildad 

 med på tvärsnitt vanligen något radiärt sträckta celler. Upp- 

 till aftog den i styrka, tills den i de öfre delarna af skaftet 

 endast var antydd genom de förut omtalade smålumiga och 

 smalväggiga cellerna, som emellertid hade blifvit märkbart 

 vidare än under yngre stadier. Kärlknippena fortfarande 10 

 (utom i de allra öfversta delarna af skaftet, der deras antal 

 var något förökadt). Vattenväfnaden har i dessa stadier icke 

 längre så typisk utbildning. Dess celler äro på tvärsnitt icke 

 eller blott tillfälligtvis sträckta i rudiär riktning och öfvergå 

 så småningom i koUenkymet. På gränsen emellan det egent- 

 liga kollenkyrnet och vattenväfnaden ligga sålunda celler med 

 stora lumina och väggarna svagt förtjockade i hörnen. I 

 kärlknippena uppträder kambium. 



Hår finnas, isynnerhet på unga delar, såväl på stammen 

 som på ^-blomskaften och de o^-liga axlarna af olika ord- 



