BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 16. AFD. III. X:0 2. 75 



jemte tjenstgör i ringare grad en innanför barken liggande, 

 sammanhängande, öfverallt, fast temligen svagt, förvedad cy- 

 linder med vågig omkrets. Denna cylinder bildas dels af 

 kärlknippenas veddelar, dels, emellan dessa, af förvedade 

 cellager, som sträcka sig från märgen ut till barkparenkyniet. 

 Interfascikulärt kambium saknas sålunda, och kärlknippena 

 äro slutna. — I blomskaften är bygnaden en annan. KoUen- 

 kym saknas. Epidermiscellerna bilda koniska, starkt kutiku- 

 lariserade, med lister försedda utskott och innesluta vanligen 

 en stor oljedroppe. Sådana droppar finnas äfven i lagret 

 närmast under epidermis. Kärlkuippena och stödjeväfnaden 

 äro samlade mot midten till en centralcylinder, som till 

 största delen utgöres af förvedade, tjockväggiga, proseukyma- 

 tiska celler med vanligen tvärstälda porer. Dessa celler bilda 

 en sammanhängande massa, i hvilken hudrom- och leptom- 

 grupperna äro inneslutna. Sekretkanalerna löpa dels inuti 

 sjelfva leptomgrupperna, dels i barkparenkvmet utanför cen- 

 tralcylindern. Barkparenkyraet är icke klorofyllförande. De 

 mekaniska väfnaderuas anordning är här tvdligen icke vidare 

 lämpad för böjfasthet. En sådan synes ej heller vara i högre 

 grad af nöden, då nemligen de tätt sittande blommorna i 

 yngre stadier stödjas af de stvfva, ett skålformigt hölje bil- 

 dande högbladen, och i mån af frukternas utbildning blifva 

 hoppackade, samt sålunda vid fruktmognaden stödjas dels af 

 hvarandra, dels af högbladen, hvilka, under blomningen till- 

 bakaböida. under frukternas utveckling äter bli skålformigt 

 sammanslutna. Hopträngningen af de företrädesvis ledande och 

 stödjande elementen mot midten af blomskaften skulle, enligt 

 min tanke, kunna befordra ledningshastigheten; härvid bör 

 äfven ihågkomraas, att de stödjande, tjockväggiga elementen 

 äfven torde bidraga till vattnets ledning. Centralcylindern 

 har hos de samkönade blommorna större utbredning än hos 

 o^ och har vanligtvis äfven något tjockväggigare mekaniska 

 element. Leptomgrupperna ha större utsträckning såväl i 

 radial som tangential riktning hos de samkönade blommorna. 

 För öfrigt är bygnaden lika. Differentieringen i den anato- 

 miska bygnaden hos o^-blom skaften och de samkönade blom- 

 mornas skaft har hos denna växt sålunda icke skridit så 

 synnerligen långt, och äfven i det yttre kan skilnaden stun- 

 dom bli mindre skarp, i det att somliga o^-blomraor visa 

 benägenhet till starkare utbildning af fruktämnet. 



