82 GREVILLIUS, ANATOMISKA STUDIER ÖFVER DE FLORALA AXLARNA. 



Cyclanthtva pedata, C. explodens), och till och med än stammen 

 (Cucurbita-^xiQx). 



Hos dioika arter äro ef- och ^-stammarna hos de flesta 

 undersökta arter olika i afseende på tjockleken. Hos Urtica 

 dioica och U. magellanica äro ö^-stånden tjockstammigare än 

 9-8tånden, och hos den monoika U. pilulifera äro stammarna 

 resp. grenarna betydligt tjockare, då de bära företrädesvis 

 O^-blomraor, än då det öfvervägande antalet blommor äro ?- 

 liga. Möjligen kan detta stå i något slags samband med 

 pollinationsförhållanden. Afven hos Rumex tliyrsoides och 

 R. Acetosella äro (nb. vid blomningen) ö^-stammarna tjockare 

 än 9-stammarna. Hos Spinacia oieracea, af hvilken jag under- 

 sökt ?-stånden endast i fruktmognadsstadier, äro dessa under 

 denna period tjockstammigare än cf^-stånden. Hos Dioscorea 

 quinqueloba har jag icke iakttagit någon skilnad i c/'- och ?- 

 stammarnas tjocklek. 



I afseende på formen kunna de florala och de vegetativa 

 axlarna antingen vara olika eller mer eller mindre likartade. 

 Hos t. ex. Cijclanthera pedata råder en mycket skiljaktig form 

 hos de olika axlarna: stammen har 5 framspringande åsar; 

 cf -blomställningsaxeln af första ordningen har (åtminstone i 

 de nedersta internodierna) 7 åsar, som äro mindre fram- 

 springande än i stammen; (/'-blomskaften ha likaledes 7 åsar, 

 men som äro relativt mäktigare än till och med i stammen; 

 ^-blomskaftet slutligen är fullkomligt trindt. 



Efter poUinationsperiodens slut, då (/-blommornas funk- 

 tion är uppfyld, affalla de hos åtskilliga af mig undersökta 

 arter i en på skaftet belägen zon, som redan för blotta ögat 

 är mer eller mindre märkbar, i det den karaktäriseras af en 

 svag insnörning, som bryter ljuset något olika än öfriga delar 

 af skaftet. Hos Ricinus communis ligger denna zon insänkt 

 mellan två tätt öfver hvarandra stälda, svagt utskjutande, 

 skifformiga uppsvallningar af skaftet; liknande uppsvallningar 

 finnas för öfrigt hos denna art äfven hos $-skaftet, och äro 

 här betydligt större, men hysa icke emellan sig något affäll- 

 ningslager; frukten affaller ofvanom dem, alldeles i spetsen 

 af skaftet. Affällningszonen, som anlägges redan i knopp- 

 stadiet, befinner sig på olika höjd af skaftet hos olika arter, 

 och detta kan äfven vara fallet under olika utvecklingsstadier 

 hos samma art. Den ligger (i blomningsstadiet) i spetsen af 

 skaftet hos Urtica pilulifera (och öfriga Urtica-dLXiQxl) , nära 



