BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. ILWDL. BAND 16. AFD. III. \:0 2. 87 



$-skaftea ha förändrats mer än o^-skaften. ?-skaftet har till- 

 växt betydligt mera i tjocklek än ef -skaftet. Kärlknippena 

 ha tilltagit i volym, och mera hos $- än hos o^-skaftet; de, 

 som ligga närmast mot centrum, ha hos 9 tilltagit hastigare 

 i omfång, än de yttre. Kärlknippeelementen, isynnerhet 

 leptoindelarna, ha utbildats mera, och hastigare hos ?. Kam- 

 bialzonen inom kärlknippena är nu tydligt utvecklad hos $- 

 skaftet, men saknas hos o^-skaftet. Intet interfascikulärt kam- 

 bium är utveckladt. Hos ? äro de skärformiga beläggnin- 

 garna fortfarande tunnväggiga, oförvedade och icke mekaniskt 

 verksamma, men cellerna bilda färre lager och ha större lu- 

 mina än i knoppstadiet; de äro endast i tangentiel riktning 

 mera utsträckta än i knoppstadiet. Hos o^ äro cellerna i den 

 motsvarande cylindern i de nedre delarna af skaftet något 

 förvedade. Detta sistnämda försprång i utvecklingen hos o^ 

 måste sättas i samband med dettas betydande längd och ty 

 åtföljande större behof af böjfasthet. En central hålighet 

 finnes i o^-blomskaften hos Cucurbita-B,rterna, hos C. maxima 

 redan i knoppstadriet; 9 är deremot inuti tät äfven under 

 blomningen. Grundväfnadscellerna äro mera sträckta i longi- 

 tudinel rikning hos cJ^-skaftet, hvilket står i sammanhang med 

 dettas hastigare längd tillväxt. 



Af det ofvan om blomskaften anförda framgår följande: 

 i vissa fall ha blomskaften hos de skilda könen lika eller i det 

 närmaste lika hygnad under såväl knopp- som blomningsstadier ; 

 i andi^a fall utvecklas ^-blomskaftet fortare, hvadan d^-blom- 

 skaftet vid blomningen har ungefär likartad bygnad med $- 

 blomskaftet under ett något tidigare stadium; hos en del arter 

 återigen hafva d^- och '^-blomskaften, stundom till och med i 

 tidiga knoppstadier, inslagit olika utvecklingsriktningar, och van- 

 ligen har äfven här utvecklingen försiggått hastigare hos 9- 

 skaften än hos c^-skaften och åttninstone de flesta väfnader 

 vid blomningen hunnit mera differentieras och blifvit kraftigare 

 hos de förin. 



I och med blomningens slut är ef -blommornas roll ut- 

 spelad och skaftens funktion uppfyld. cf-blomman affaller 

 eller kvarsitter vissnad och cf-blomskaftets utveckling afstan- 

 nar. 9- blomskaften få deremot efter blomningen en ny upp- 

 gift, att uppbära och föra näring åt den sig utvecklande 

 frukten. I enlighet med dessa nya funktioner förändras 

 också den inre strukturen i flera afseenden. Dessa föran- 



