6 ALIUA OLBERS, OM FRUKTVÄGGENS BYGGNAD HOS LABIATERNA. 



andra lia åtminstoue några väggar — deribland äfven ytter- 

 väggarne — med porer (Ambronn 1. c.) och svagt eller icke 

 alls förvedade. Bland såväl det ena som det andra slaget 

 celler förekomma tangentiala delningar (lig. 6). 



Leonuriis. 



Leonurus cardiaca L. Delfrukten liknar till formen de 

 föregående, isynnerhet Lamium, men tvärhuggningen i spetsen 

 är här skarpare markerad, i det att dess yta är något ur- 

 holkad, så att en skarp kant bildas omkring den (fig. 7). 

 Den är dessutom beklädd med hår (fig. 7 h). Delfruktens 

 yta är småknottrig. Ingen fotbildning; fröhvita finnes. 



Inre epidermis har korta, temligen små celler. Cell- 

 skikten A och B öfverensstämma med samma skikt hos 

 Stachys och Lamium. I den skarpa kanten kring tvärhugg- 

 ningen består dock A af fler lager än för öfrigt på frukt- 

 väggen (fig. 7), om ock de öfre lagren ej tyckas vara för- 

 vedade. 



Yttre epidermis har olika slags celler allt efter dessas 

 plats på fruktväggen. På den afplattade spetsen och något 

 nedom dennas kant äro de smala och i förhållande till cel- 

 lernas vidd temligen långa samt med sin längdaxel stälda 

 vinkelrätt mot fruktens yta (fig. 7 y. e.) På fruktens öfriga 

 del äro de upptill korta, nedtill litet långsträckta. Bland 

 dessa två senare slags celler äro somliga bruna, andra ljusa. 

 De förra hafva på sidoväggarne listformade förtjockningar, 

 stående vinkelrätt mot fruktens yta, samt på ytterväggarne 

 oftast en fin punktering. En dylik kan ock förekomma på 

 de ljusa cellerna. — De bruna cellerna äro i följd af de list- 

 formade förtjockningarne starkare än de ljusa, hvilka senare 

 också lätt gå sönder vid ett snitt genom en torr frukt. 

 Fruktytans knottriga och ojemna utseende beror kanske på 

 att de ljusa, svagare cellerna lättare skrumpna in än de hår- 

 dare bruna. 



Håren på den tvärhuggna spetsen äro af två slag: mycket 

 långa och spetsiga, bestående af två eller tre tjockväggiga, 

 på ytan med små kutikulavårtor försedda celler, och runda 

 hår (fig. 7 A), bygda sålunda, att på en liten basalcell sitta 

 några små celler, öfverhvälfda af en tjock gemensam vägg. 



