BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 16. AFD. III. N:0 4. 11 



ocli kristallförande celler. Cellskiktet 5 består af några lager 

 (fig. 14) korta, mörkt violetta celler med svagt vågiga väggar 

 och visar olika reaktioner allt efter det kemiska reagens, 

 hvarmed det kommer i beröring ^). I ättiksyra blir det starkt 

 rödt, likaså i saltsyra, och tillsättes ammoniak, sedan ättik- 

 syran verkat, inträder en svagt blåviolett färg; ensamt i am- 

 moniak blir det deremot mörkblått. I utspädd kalilut blir 

 det mörkgrönt, samma färg får det äfven om kalilut tillsättes, 

 efter att saltsyra inverkat derpå ^). 



Yttre epidermis har korta celler med svagt vågiga väggar 

 och bär hår, som sitta i små fördjupningar på fruktens yta. 

 Dessa hår bestå af en liten basalcell, på hvilken sitta flere 

 små celler — 7 tyckes det — öfverhvälfda af en gemen- 

 sam tjock cellulosavägg, som dock ej sträcker sig öfver cel- 

 lernas nedre del. (Jämför DE Bary: Vergleichende Anato- 

 mie der Vegetationsorgane der Phanerogamen und Farne, pag. 

 100-101). 



Melissa. 



Melissa ojficinalis L. Till formen liknar delfriikten Cala- 

 mintha och Hyssopus. Foten utgöres af en hvit kant, som 

 omger fästytan (fig. 15 /), ehuru ej fullständigt, i det den 

 lem nar en liten del af dess inåtvända sida bar. På kölens 

 nedre del finnes en liten springa, som dock ej sträcker sig 

 till fröet (fig. 15 s.). Då frukten legat en stund i vatten 

 omges den, liksom förhållandet var med Calamintha, af ett 

 klart, hastigt torkande slem, genom hvilket den klibbar fast 

 vid andra föremål. 



Inre epidermis har korta celler med vågiga väggar och 

 fina porer. Cellskiktet .-1 har korta, förvedade, kristallförande 

 celler och visar således den för Labiaterna vanliga karak- 

 teren. Cellskiktet B deremot företer några afvikelser der- 

 ifrån. Det består närmast Ä af ett lager långa, vertikalt 

 stälda, violettblå celler med vågiga, tjocka, med porer för- 

 sedda väggar, hvilka vid vattnets tillträde förvandlas i slem, 



CO " 



') Icke heller denna omständighet omnämnes af Kraus. (Kraus 

 1. c. sid. 112—113). 



^) Detta skikt blir sålunda rödt vid sur reaktion, blått, violett eller 

 grönt vid alkalisk. I vissa kronblad finnes ett ämne. antocyan, som visar 

 liknande färgförändringar, allt eftersom reaktionen är sur eller alkalisk. 



