BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 16. AFD. III. N:0 4. 13 



Inre epidermis har korta, teniligen tunnväggiga celler. 

 Cellskiktet A består af nåorra lager af i allmänhet förvedade, 

 kristalllörande med porer försedda celler, hvilka närmast inre 

 epidermis äro långa och ligga i olika riktningar, närmast 

 skiktet B deremot korta. Cellskiktet B består af ett lager 

 tunnväggiga celler, innehållande fett. Yttre epidermis har 

 temligen små, tunnväggiga celler, äfven de innehållande fett. 



På den unga frukten finnas såväl på yttre epidermis som 

 på fröskalet talrika hår, bygda sålunda, att på en basalcell 

 sitter en annan cell, som i sin ordning uppbär fyra kors- 

 stälda celler. Dessa senare afsöndra slem eller gummi, som 

 spänner ut kutikulan utan att dock komma den att brista. 

 Under utvecklingens gång försvinna dessa hår helt och hållet 

 på yttre epidermis och delvis på fröskalet. 



Ajuga. 



Äjuga jyyramidalis L. De fyra delfrukterna äro samman- 

 vuxna ^) utom i deras öfre del. Två och två sitta parvis när- 

 made till hvarandra, motsvarande de två fruktbladen (A. Ol- 

 BERS 1. c. sid. 16). På hvar delfrukt sitter i kanten af den 

 sida, som är vänd mot delfrukten i det andra delfruktsparet,, 

 en hvitaktig, långsträckt bildning (fig. 17 /), en slags fot. 

 På delfruktens midt, det ställe der sammanväxningen mellan 

 2 delfrukter i samma fruktblad upphör, finnes en fåra (fig. 

 17 fr) (Areschoug 1. c. sid. 16). För öfrigt liknar delfrukten 

 Teucrium men är större och mera långsträckt. 



Inre epidermis har mycket små, koi-ta celler njed porer. 

 Skiktet A består af flere cellager, har korta, förvedade celler 

 och bildar skarpa oregelbundna utbugtningar (fig. 18 A). 

 Skiktet B består af tunnväggiga, korta celler. Nätverket på 

 delfruktens yta uppkommer antagligen derigcnom att det af 

 tunnväggiga celler bestående skiktet B skrumpnar ihop vid 

 fruktens torkning och låter stencellskiktets skarpa utbugt- 

 ningar framträda. 



Yttre epidermis har äfvcu korta, temligen tunnväggiga 

 celler och bär på fruktens öfre del (den nedre är skyddad af 

 blomfodret) flercelliga, spetsiga hår (fig. 17 A). 



') Härigenom uppstår en rätt stor ärryta på delfrukternas inåtvända 

 sida, sedan de vid mognaden skilt sig från iivarandra. Denna ärryta har 

 af Areschoug med orätt bllfvit ansedd som fästyta (Areschoug 1. c. sid. 

 18). Denna är mindre och mera basalt belägen. 



