16 ALIDA OLBERS, OM FRUKTVÄGGENS BYGGNAD HOS LABIATERNA. 



Salvia paténs. Cåv. Delfrukten är något större än de 

 båda föregående Salviaarternas, liknar till formen Salvia ver- 

 benacea, men är något mera långsträckt. Ytan är fläckig i 

 ljusare och mörkare brunt. Fotbildningen utgöres af en hvit 

 väfnad, som ligger på fästytan. I vatten omges delfrukten 

 af ett hvitaktigt slemlager. 



Inre epidermis har små, korta celler med förtjockningar, 

 på den torra delfrukten äro de ofta fylda med luft. Cell- 

 skiktet A har radialt sträckta, tjockväggiga, kristallförande, 

 ej förvedade celler. Skiktet B består delvis af mycket kom- 

 primerade celler, hvilkas form är svår att urskilja, delvis af 

 korta celler. Bland dessa senare finnas sådana, som inne- 

 hålla ett ämne, hvilket i saltsyra och ättiksyra blir rödt och 

 i vatten mörkt brunt måhända med en liten anstrykning i 

 blått, men tyckes ej röna något inflytande hvarken af ammo- 

 niak eller kalilut, hvarigeuom det således afviker från det 

 förut omtalade färgämnet hos Satureja och Melissa. 



Yttre epidermis har långa, vinkelrätt mot delfruktens 

 yta stående celler med tjocka väggar och brunt cellinnehåll. 

 De flesta af dessa celler ha klara, ofärgade väggar, några ha 

 dock en ljusgul färg. Vid tillsättande af vatten förvandlas 

 dessa cellers väggar — hufvudsakligen dock de ofärgades, 

 tyckes det — i långa slemrör, innehållande två spiralband, 

 som dock äro något otydliga och af lös konsistens. 



Foten tyckes bestå — för så vidt man kan döma af det 

 mycket knapphändiga materialet — af korta, gråaktiga celler. 



Sammanfattning. 



I motsats mot hvad förhållandet var med Borragineernas 

 fruktvägg, der flere sinsemellan skilda typer med lätthet kunde 

 uppställas, visar sig hos Labiaterna i det stora hela taget en 

 stor enformighet på samma gång som dock en fullständig 

 öfverensstämmelse saknas hvad beträffar fruktväggens bygg- 

 nad, och detta i så hög grad, att det ej ens finnes två frukter, 

 som i allt likna hvaraudra. De små skiljaktigheter som finnas 

 sammanfalla ofta ej med den systematiska anordningen i 

 grupper; samma grupp kan framvisa sinsemellan något olika 

 typer och samma typ kan återfinnas inom olika grupper. 



Största omvexlingen visar yttre epidermis. Dess celler 

 kunna vara än långa pelarformade, med sin längdaxel stälda 



