b NATHORST, DEN GRÖNLÄNDSKA VEGETATIONENS HISTORIA. 



endast äro funna i Sibirien. Kommer så gruppen 7, så- 

 dana arter, hvilka utom i Grönland endast äro funna i 

 Amerika, och hvilka sålunda angifva ett vestligt ursprung. 

 Deras antal är 21 ^), och de skola jemte dem af båda nästa 

 grupper längre fram uppräknas. Gruppen 8 omfattar 7 arter, 

 hvilka utom i Grönland förekomma i Amerika och östra 

 Asien; gruppen 9 sådana (8), som finnas såväl i Amerika 

 som hela Sibirien. Afven dessa båda grupper hafva sålunda 

 i förhållande till Grönland en vestlig utbredning. Af gruppen 

 9 bör likvisst Aira hrevifolia utgå såsom förekommande såväl 

 på Färöarne (f.major) som i Skandinavien, Novaja Semlja etc.-). 

 Gruppen 10 omfattar de 19 arter, som utom i Grönland endast 

 finnas i Europa, gruppen 11 de 5 arter, som utom i Grön- 

 land blott finnas i Europa och vestra Sibirien, gruppen 

 12 de 3 arter, som utom i Grönland endast förekomma i 

 Europa och östra Sibirien. Gruppen lo omfattar de arter, 

 som jemte i Grönland förekomma i Europa och hela Si- 

 birien. Dessa arter angifvas af Warming till 7 men böra i 

 sjelfva verket ökas med Thymus serpyllum, Hieracium muroruni, 

 Leontodon autumnalis och Alojyecurns geniculatus, hvilka enligt 

 Warmings egen tabellariska öfversigt endast såsom införda 

 finnas i Amerika, och hvilkas ursprungliga utbredning följakt- 

 ligen är östlig. Också upptagas de båda förstnämnda i Langes 

 lista 3, innehållande de grönländska växter, som finnas i Skan- 

 dinavien eller det nordliga Ryssland, men hvilka saknas i 

 arktiska Amerika^). Warming anmärker visserligen (II, sid. 

 47), att man ej alltid med säkerhet vet, om dylika arter äro 

 införda, men jag har ej velat underlåta att framhålla den an- 

 förda omständigheten, emedan Warming på flere ställen betonar, 

 att han snarast »förorättat» det vestliga elementet. Han säger 

 vidare (I, sid. 165), att skall man räkna Leontodon och Hiera- 

 cium jnurormn till östliga typer, så finnes det å andra sidan 

 åtskilliga andra, som snarare böra räknas såsom vestliga, t. ex. 

 Platanthera hyperhorea (också senare såsom vestlig upptagen 



') Af dessa torde dock Glyceria arctica för Grönlands vidkommande 

 ej obetingadt böra anses såsom vestlig typ, då den utom i Grönland är funnen 

 blott i nordvestra Amerika samt på Island. 



^) Jemför Nathorst, Botaniska anteckningar från nordvestra Grön- 

 land, sid. 44 och 45, samt Lange, Conspectus flor. groenl. Pars secunda. 

 pag. 296. 



') Länge, Studier til Grönlands Flora. Botanisk Tidskrift. Bind 12. 

 Kjöbenhavn 1880. 



