BIHANG TILL K. sv. VET.-AKAU. HANDL. BAND 16, AFD. III. N:0 6. 11 



taga i betraktande de förändringar, som den arktiska floran 

 hos oss undergått sedan istiden. Dess nuvarande utbredning 

 i Skandinavien är ju af försvinnande obetydlighet mot den, 

 som den hade under istiden eller vid isens afsraältning. Då 

 var den arktiska floran utbredd rundt kring isens kant och 

 fanns ju på sin tid äfven i Danmark och Skåne. De förän- 

 dringar, som denna flora sedan den tiden undergått, hafva till 

 stor del bestått deruti, att densamma undanträngts längre och 

 längre mot norr, högre och högre på bergen, tills den numera 

 intager en ringa bråkdel af det område, som den en 

 gång haft i besittning. Det är på förhand gifvet, att här- 

 vid en mängd arter skulle duka under, och likaså att när 

 klimatet ändtligen blifvit af den beskaffenhet, att det före- 

 trädesvis lämpar sig för en gifven flora, denna flora då skall 

 utbreda sig på de öfrigas bekostnad. Det är derföre helt na- 

 turligt, att Spetsbergen skall hysa en del högnordiska arter, 

 hvilka ej längre finnas i Skandinavien, der klimatet nu- 

 mera är mera gynsamt för andra. Och detsamma torde till 

 en stor del ofälla om de arktiska arter, som finnas i norra Finland 

 och Ryssland men saknas i Skandinavien. Ty det är väl be- 

 kant att såväl årsisotermerna som januari- och (ehuru mindre) 

 juli-isotermerna sänka sig söder om Varangerfjorden, hvarföre 

 en mera högnordisk flora der lättare kan bibehålla sin plats 

 utan att undanträngas af sydligare former. 



Då Wakming påstår, att de spetsbergska arterna icke kunnat 

 vandra till Grönland öfver Färöarna och Island, så har detta 

 på sin höjd sin giltighet för nuvarande förhållanden, men 

 deremot icke för istiden eller strax efter isens afsmältning, 

 då dessa arter mycket väl kiowa hafva funnits ej blott i Skan- 

 dinavien utan till och med i England, der Salia; polaris, såsom 

 vi nu veta, strax före isens framträngande på kusten af Nor- 

 folk var allmän^). Och likaså är det ej blott möjligt utan 

 äfven sannolikt, att många af Xovaja Semljas, Finlands och 

 norra Rysslands arter fordom haft en vestligare utbredning, 

 hvarför Warminös påstående, att de >.aldrig have vaeret i Vest- 

 europa og selvfölgelig heller ikke ere indvandrede til Grönland 

 fra V^esteuropa , är helt och hållet omotiveradt. Man kan 



') Den är sedan ofvanstående skrefs äfven funnen i en senglacial söt- 

 vattensbildning vid Hoxne i SufEolk. Jemför Clement Reid and H, N. 

 RiDLEY, Fossil arctic plants from the lacustrine deposit at Hoxne in Suf- 

 folk. Geol. Magazine. Dec 3. Vol. 5. N:o 10. pag. 441. October 1888. 



