BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 16. AFD. III. N:0 6. 27 



hvilken såsom bekant från Danmarksstra^det drifves söderut långs 

 Grönlands ostkust till Kap Farewell samt derifrån norrut långs 

 vestkusten. Man kunde mycket väl tänka sig, att frön af 

 växter blifvit från Island med stormar utförda på storisen och 

 «edan med denna förda till Grönlands vestkust, der de af fåg- 

 lar eller på annat sätt bragts i land, frågor hvilkas slutliga 

 afgörande år förbehållet framtiden. I alla händelser är det 

 tydligt, att de östra typernas utbredning mindre långt mot 

 norr på Grönlands vestkust tyder derpå, att äfven de äro sent 

 invandrade. 



I fullständig harmoni med det vestra elementets sällsynthet 

 på östra sidan af Kap Farev^^ell står den omständigheten, att 

 äfven de östra typerna härstädes aftaga, och det är väl troligt, 

 att orsaken är densamma, eller att de haft svårt att från syd- 

 spetsen sprida sig åt detta håll. Men medan det vestra ele- 

 mentet helt och hållet saknas mellan 63" och 66°, finna vi där- 

 städes ännu åtskilliga arter af det östra. Det är möjligt att 

 detta beror derpå, att sistnämnda arter blifvit förda relativt 

 tidigt till Grönlands sydspets, så att de haft längre tid att 

 derifrån utbreda sig såväl långs vestkusten som långs den 

 östra, men en annan möjlighet är äfven, att de invandrat så- 

 väl till sydspetsen som till östra kusten längre norr- 

 ut, vare sig mellan 63° och GQ" eller nordligare. Deremot 

 synes det mig högst osannolikt att dessa arter — Alche- 

 milla alpina, Sedum annnum, Veronica saxatilis, Hieracium 

 alpinian, {^Alopecurus fiilvus), Aira alpina, TJu/mus serpylluvi, 

 Hieracium mnrorum — , hvilkas utbredning är märkvärdigt 

 öfverensstämmande (se tabellen sid. 25), skulle kunnat öfver- 

 lefva istiden å Grönland, måhända dock med undantag för 

 Aira alpina. Såsom man på förhand kunde vänta, finnas alla 

 dessa arter på Island. 



Att de östliga typerna i Grönland företrädesvis äro sådana, 

 som hafva en sydlig utbredning inom landet, synes tnig så- 

 lunda stå" i samband såväl med deras invandring under den 

 postglaciala tiden, som dermed att det land, hvarifrån de in- 

 vandrat, Island, öfvervägande hyser en mindre arktisk vegeta- 

 tion än Grönland sjelft och sålunda i nyare tid företrädesvis 

 'rekryterat detsamma med sydligare arter. Äfven det östra 

 elementets utbredning inom Grönland talar sålunda för, att 

 detsamma till största delen invandrat under den post- 

 glaciala tiden. 



