BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HAXDL. BAXD 16. AFD. III. N:0 6. 31 



Större mägtighet än uu. Afven på östra kusten sträckte den 

 sig, enligt herr Eberlin sjelf, pa sina ställen längre ut än nu 

 och var äfven der mägtigare. N. Amerika var betäckt af is 

 till nära 40° n. hr., Island var till största delen ishöljdt, likaså 

 Färöarna. Från Spetsbergen sträckte sig inlandsisen sannolikt 

 öfver Beeren Eiland; den skandinaviska inlandsisen, som ut- 

 bredde sig öfver norra Tyskland till söder om Leipzig, gick 

 öfver Nordsjön, sammanflöt med Englands och Skotlands samt 

 sträckte sig öfver Shetlandsöarne; norra delen af Atlanten var, 

 såsom De Geer framhållit, sannolikt isbelagd. Allt detta kan 

 icke hafva varit utan inflytande på vegetationen i södra Grön- 

 land, så mycket mera som dessa ismassor förutsätta en ofant- 

 ligt större nederbörd än nu^). Det^ är sålv;nda långt ifrån 

 säkert, att de af inlandsisen icke betäckta områdena voro 

 snöfria, tvärtom är det att antaga, att de, på grund af den 

 stora nederbördsmängden, till stor del voro höljda af mer 

 eller mindre djupa snölager. Dertill kommer att förekomsten 

 af dessa ismassor på alla sidor och till långt sydligare bredd- 

 grader än nu, äfven måst hafva föranledt en ej obetydlig 

 sänkning af temperaturen i dess helhet, hvarvid ej bör förbi- 

 ses den af Nansen iakttagna låga temperaturen inne på sjelfva 

 inlandsisen. Skulle man vilja gifva ett uttryck för de i södra 

 Grönland under istiden sannolikt rådande förhållandena, så 

 kunde detta ske med följande ord: större utbredning af 

 inlandsisen och lokala glacierer, större nederbörd, 

 derföre mera snöhöljd mark, lägre tem.peratur. Men 

 af allt detta synes mig den gifna följden vara den, att på sin 

 höjd en ringa del af Grönlands preglaciala vegetation kunnat 

 i södra delen af landet öfverlefva istiden-). Och för att få 

 någon motsvarighet till derstädes då rådande förhållanden, 

 måste man vända sig mot mycket höga breddgrader, allra minst 

 till Grönlands nordligaste del. 



') Visserligen påstår samme herr Eberlin, att >de fugtigkolde hav- 

 tåger. . . . må under istiden have vseret omsatte i hyppige og t^tle snefald, 

 der ikke i nogen vtesenlig grad haemme plantevaeksten», men detta påstående 

 torde icke behöfva på allvar upptagas till bemötande. Ty ej kan väl der- 

 med meningen vara att säga, att växterna kunde lefva under ett ständigt 

 snötäcke ? 



2) Herr Eberlins uttalanden i Meddelelser om Grönland Heft 9, sid. 

 261. att >de Planter og Dyr der kunde taale Istidens Klima, havde selv under 

 Istidens Maximum alt hvad de bebövede af isfrit Land til at opholde sig 

 paa», visar blott att han förbisett, att isfritt land derföre ej behöfver vara 

 snöfritt. Emellertid har herr E. ej framlagt ens ett enda sannolikhetsbevis 

 derför, att en enda af Grönlands växter kunnat uthärda klimatet. 



