

34 NATHORST, DEN GRÖNLÄNDSKA VEGETATIONENS HISTORIA. 



den långa sommardagen vore rådande? Nu är klimatet i dessa 

 trakter dertill relativt torrt med obetydlig nederbörd, sålunda 

 så olikt som möjligt det, som under istiden i södra Grönland 

 måste antagas hafva varit för handen. 



Såsom slutsats angående frågan om den i Grönland under 

 istiden existerande fanerogama vegetationen, måste jag sålunda 

 med bestämdhet förneka, att denna kan hafva utgjort »hufvud- 

 massan» af Grönlands nuvarande; på sin höjd några få tiotal 

 arter torde under istiden derstädes kunna hafva egt bestånd^). 

 Större delen af Grönlands flora måste följaktligen der- 

 före antagas hafva efter istiden invandrat till landet. 



Vi komma nu till en fråga, som jag afsigtligt under- 

 låtit att vidröra i det föregående, nemligen det mycket om- 

 ordade spörsmålet om Grönlands forntida landförbindelse med 

 Europa öfver Island och Färöarne, särskildt under den post- 

 glaciala tiden, samt denna landförbindelses växtgeografiska be- 

 tydelse för Grönland. Warming förnekar densamma såväl från 

 geologisk som växtgeogratisk synpunkt. Låtom oss derföre 

 granska de skäl, som af Warming anföras till stöd för detta 

 förnekande, i det att vi börja med de geologiska. 



Till en början begår Warming här ett mycket beklagligt 

 misstag, i det att han ej synes hafva haft en karta framför 

 sig då han behandlade frågan. Han antager nemligen, att för- 

 bindelsen skulle existerat mellan Island och Grönlands ost- 

 kust söder om 6Q° n. br., medan såsom djupkurvorna visa (se 

 taflan 1) den antacrna landbron i verklio-heten skulle sträckt sie; 

 från nordvestra Island mot nordvest och träffat Grönland närmast 

 ungefär mellan 67° och 69° n. br. Det är sålunda fullkomligt 

 origtigt då Warming (I, sid. 180) säger: »i Grönland have vi 

 i Fölge vore Ostkystexpeditioners Undersögelse paa Straek- 

 ningen op til 66', altsaa paa den Del, med hvilken Broen 

 skulde vsere förbunden, det ssedvanlige grönlandske Urfjaeld» 

 o. s. v. Frågan gäller nemligen icke denna del af ostkusten, 

 utan först sträckan norr derom, hvars geologiska beskaffenhet 

 ännu ej är känd. Men äfven om så vore förhållandet, att berg- 



') Mest gynsamma lokaler i detta hänseende torde måhända finnas i 

 östra Grönland norr om 70°, hvilket dock tyvärr både i botaniskt och geolo- 

 giskt hänseende ännu är allt för litet kändt. 



