BIHAN6 TILL K. SV. A^ET.-AKAD. HANDL. BAND 16. AFD. III. N:0 7. 5 



dömdes de liktidiffa förändringarna af" allmänna barometer- 

 ståndet i den trakt, der höjdbestämningarna skulle göras. 

 Emellertid torde jag ytterligare få erinra om, att de erhållna 

 höjdvärdena endast äro ungefärliga, isynnerhet som den med- 

 förda aneroiden icke var af bästa qvalitet. 



Den 30 Juni lemnade jag Stockholm och begaf mig, i 

 sällskap med A, Pira, på väg till Norrland. Den 4 Juli voro 

 vi i Undersåker och gjorde på aftonen samma dag en liten ut- 

 flygt från Edsåsen till Henån, en liten flod, som har sitt 

 lopp strax söder om nyssnämnda by. Med undantag af åt- 

 skilliga parasitsvampar, blef den botaniska skörden här obe- 

 tydlig. I ån syntes Potamogeton gramineus, ännu ej blom- 

 mande. Följande dag företogo vi en utfärd till det 4 a 5 

 kilometer söder och sydvest om Edsåsen belägna 



Yällista. 



Detta är ett lågt och flackt fjell, som är synligt från den 

 nära 2 mil i norr belägna Arcskutan och från den knapt 7 

 kilometer i nordost liggande jervägsstationen Undersåker. Dess 

 östligaste och högsta del, som i botaniskt hänseende är den 

 intressantaste, är omkring 977 meter (3293 fot) hög och 

 sträcker sig ej öfver videregionen. Den är genom en i norr 

 och söder gående dalsänkning väl markerad från den öfriga 

 fjellsträckan. 



Vid fjellets norra fot upphör granen, som här ensam re- 

 presenterar barrskogen, vid 636 meters (2143 fot) höjd öfver 

 hafvet, vid dess södra sida ligger granregionens gräns ungefär 

 776 meter (2617 fot) ö. h. Björkregionen går på norra sidan 

 till omkring 693 meter (2335 fot)^, på södra till 830 meter 

 (2899 fot). ^ 



Fjellets flacka form och ringa höjd torde väl stå i sam- 

 band med dess geologiska byggnad. Det består nämligen till 

 en stor del af en lös, lätt sönderfallande glim7ner skiffer, som 

 på flere ställen träder i dagen. Dessutom har man här horn- 

 blendeskiffer och gneis^. Glimmerskiff"ern är rik på hali. 



' I dalgången till omkring 776 meter. Den är här ingalunda tyd- 

 ligt markerad. Här förekomma äfven spridda, mycket låga, buskformiga 

 och delvis förtorkade granar i den egentliga björkregionen. 



' Jemför Törnebohm, Ueber die Geognosie der schwedischen Hoch- 

 gebirge. Stockholm 1873. 



