BIHASG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 16. AFl). III. N:0 7. 9 



ning mot öster, sparsam), lanata v reticidata (se längre fram), 

 Betala alpestris (en enda buske i dalgången, uugefär på grän- 

 sen mellan björk- och videregionerna), Gymnadenia albida 

 (östligaste höjdens sluttning mot nordvest, sparsam), Coelo- 

 glossum, Juncus articulatus. **biglumis, **trifidus, **Luzida spi- 

 cata, Eriophorum vaginatum, Sc/ieuchzeri, alpinum, Curex saxa- 

 tilis (i dalgången), ustulata (på sina ställen riklig, ofta med 

 androgynt toppax), irrigua (ofta med ett par honblommor i 

 hanaxets topp), atrata, rigida, Goodenoivii ^ jnncella (sluttn. 

 mot söder), **lagopina, Fcstuca ruhra, Poa cdpiua, Molinia 

 (oftast i sällskap med Scirpus caspitosus) ^, Aira fiexuosa v. 

 montana, Calamagrostis phramatoides f. (östl. höjdens sluttning 

 mot söder; en spenslig, sraalbladig form), Juniperus communis, 

 Polypodium Phegopteris (vid några klippor), **alpesire, (ystop- 

 teris fragilis (vid klippor), Lycopodium **Selago, annotinum, 

 complajiatum, **cdpinum. 



Utom alla förut nämnda, med ** betecknade, anträiFades 

 i öfre eller öfversta delen af videregionen: 



Ranuncidus pygmaeus, Cardamine bellidifolia, Draba ru- 

 pestris, Cerastium trigynum (finnes antagligen äfven i nedre 

 delen af videregionen), Saxifraga nivalis, caespitosa, Salix her- 

 bacea ad polarem, Careoc rupestris, Eguisetiim scirpoides (alla 

 på östl. höjdens sluttning mot nordvest, i sparsam mängd), 

 Luzida arcuata, Poa caesia (båda på östl. höjden). Antennaria 

 alpina och Oxytropis lapponica (på östligaste höjdens sluttning 

 mot sydost). Den sistnämnda, hvaraf jag påträffade endast 

 några få individer, är först hittad härstädes af Ingeniör Fl. 

 Behm. 



I Lektor Olssons förteckning öfver Jemtlands fanero- 

 gamer och ormbunkar äro för Vallista uppgifna trenne väx- 

 ter, som jag derstädes ej anträffade. De äro: Veronica saxa- 

 tilis, Corydtdis fabacea och Anthyllis Vulneraria v. coccinea. 

 Enligt benäget meddelande af Lektor Olsson är den först- 

 nämnda äfven tagen vid Lundörren (på gränsen mot Herje- 

 dalen). 



Till Vällistafjellets karaktärsväxter torde få räknas Trol- 

 lius europaeus, Carex ustidata och Dryas octopetala, enär dessa 

 här förekomma ganska allmänt, men i omgifvande trakter 

 synas vara sällsynta. Trollius förekommer här i alla regioner, 



' Jemför Henning, Agronomiskt-Växtfysiognomiska Studier i Jemt- 

 land, p. 15. Stochkolm 1889. 



