BIHANG TILL K. SV. VET. AKA.D. HANDL. BAND 16. AFD. III. N:0 7. 15 



Den vidsträckta och ödsliga fjellmassa, som kallas Ana- 

 sisfjellen eller Anahögarne är belägen vid gränsen niot 

 Herjedalen. Begränsade i vester af passet Lundörren, sträcka 

 de sig imgefär ett par mil mot öster och nordost. Utsträck- 

 ninofen i norr och söder är väl nästan lika stor. Benäm- 

 ningen Anahögarne omfattar företrädesvis de nordligaste 

 stora höjderna af denna fjellkomplex, och en af dessa höjder, 

 som torde vara omkring 1425 meter (4800 fot) hög^ och ut- 

 göra den högsta toppen, har af lapparne fått ett särskildt 

 namn, xSchlatnari». Den nordvästligaste delen af Anaris- 

 fjellen är skild från den öfriga fjellmassan genom en dal- 

 sänkning. Den utgör sålunda på sätt och vis ett litet fjell 

 för sig, som fått namnet »Grön klumpen» eller »Gröngumpen». 

 Med undantag af dess allra öfversta del ligger det helt och 

 hållet inom videregionen. Höjden är ungefär 1144 meter 

 (3855 fot). 



De bergarter, som bilda hela denna fjellmassa, äro, en- 

 ligt Törnebohms geologiska öfversigtskarta (Se Törnebohm, 

 oper. cit. p. 48), glimmerskifFer, qvartsitskiffer, gneis oeh 

 hälleflinta samt grönsten, som här och der bildar åsar, skju- 

 tande upp öfver den oragifvande skiffern. De bergartsprof, 

 jag tog härifrån förkommo under vägen. 



Till Grönklumpen har man från Vallbo ungefär en mil. 

 Vägen gick genom björk- och granskog, öfver smärre tall- 

 moar, myrar och floar, de senare gula af hjortron. Bland an- 

 dra växter anmärktes här, i björkskog: Hieracium fuliginosum 

 Laest,, på kärrmark: Andromeda polifolia , Eriophorum vagina- 

 tum, Carex rarifiora (på sina ställen ymnig) och paucijiora, i 

 gles barrskog: Calhina, Betula nana samt Pediculnris lapponica 

 och Azalea procumbens (dessa två sistnämnda på tallraoar). 

 Kommen närmare fjellen passerar man en från dessa kom- 

 mande större bäck, kallad »Grönan», och befinner sig snart 

 derpå vid en gammal bodvall, »Grön vallen». Strax norr om 

 densamma synes fåran efter en f. n. uttorkad bäck. Jorden 

 härstädes är sandig, men ej torr. ]\Ian ser smärre snår eller 

 enstaka buskar af de i dessa trakter allmänna Saluv-axterna 



' D. v. s. ungefär lika hög som Åreskutan, hvilken är li20 meter. 

 Såsom af det följande synes, kom jag aldrig upp på högsta spetsen af 

 »Schlatnari». Den uppgifna höjden grundar sig delvis på uppgifter af 

 min ledsagare, en lapp, som var väl bevandrad i denna fjälltrakt. Han 

 jemförde den återstående delen af toppen med en ann.an höjd, som jag 

 uppmätte. 



