BIHANG TILL K. SV. VET. AKAU. HANDL. BAND 16. AFD. III. N:0 7. 23 



kan äfven komma till fjellet genom att fara ridvägen till Yallbo 

 och derifrån oå norr om Fånsvattnen och öfver Rullan till JtuU- 

 dalsvallen», en gammal fäbodvall, som ligger knapt 2 kilometer 

 söder om fjellet. Jag tog den vanliga och genare, fast temligen 

 besvärliga vägen från byn Holland, förbi Gårdsjön och öfver 

 Åmelfven till en ett stycke söder om den denna elf liggande 

 fäbodvall, :'Amvallen>. Dit hade jag sällskap i några anhöriga, 

 men fortsatte sedan ensam vandringen öfver »Amruen» och 

 Fångvålen till den söder derom liggande fäboden, der jag hvi- 

 lade öfver natten. Under vägen hade anmärkts: Stellaria ho- 

 realis v. calycantha (flerstädes), Oxycoccus microcarpus (allmän 

 i sphagnumkärr)\ Carex irrigua (söder om Gårdsjön temligen 

 ymnig), Ranuticulus lapponicus (på ett ställe strax söder om 

 Åmelfven, tillsammans med Epilohiuia pa/us^re v. angusta, 

 Montia fontana minor, Ranunculus acris, Carex alpicola ( Wg^, 

 m. Ji.; temligen sparsam), Drosera longifolia och rotundifolia 

 samt Scheuchzeria palustris (de tre sistnämnda vid en liten 

 tjärn vid Åmvallen, Scheuchzeria i sparsam mängd). — Föl- 

 jande dag den 27, gälde min vandring 



Fåugvålen. 



Det lilla, omkring 920 meter (3100 fot) höga fjellet är 

 mot söder mycket brant, isynnerhet är detta fallet med dess 

 mellersta och högsta, ofvan granregionen liggande partier. 

 Sedan man, uppgående från Eulldalsvallen, passerat den ganska 

 starkt sluttande granregionen, som upphör vid omkring 800 

 meter (nära 2700 fot), vidtager en björkregion, som på olika 

 ställen går något olika högt. Till de branter, der den syntes 

 gå högst, hade jag ej tillfälle att komma. På ett ställe, der 

 jag gick, låg björkregionens öfre gräns nära 830 meter öfver 

 hafvet. — I de branter, som tillhöra öfre delen af björkregio- 

 nen på fjellets södra sida, framträda flerstädes nakna klipp- 

 väggar, hvilka åtminstone till en stor del bestå af lerskiffer, som 

 håller glimmer samt äfven något klorit och epidot"^. Nedanför 

 dessa klippor ligger en massa större och mindre stenar, hvilka 



' Oxycocctts pahistris såg jag endast på ett ställe vid Åmvallen. 



^ På Geologiska Byrån har man haft godheten mikroskopiskt under- 

 söka ett bergartsprof. som jag tog härstädes. — Att man till en del har 

 att tacka den kalkhaltiga epidoten för den jämförelsevis rika vegetationen 

 härstädes synes mig mycket sannolikt. 



