30 M. ELFSTRAND. BOTANISKA UTFLYGTER. 



Stue dalen 



utgör öfversta delen af Tydalen, som genomflytes af Tya elv. 

 Denna leder sitt ursprimg från den nngefär en mil vester om 

 Skarfdörren befintliga Stuesjön och flyter i nordvestlig rigtning, 

 tills hon förenar sig med den fråii nordvqstra Herjedalen kom- 

 mande Xea elv eller Nidelfven. Den bygd, som kallas Stuedalen, 

 är belägen vid sydvestra stranden af Stuesjön, nära sjöns sydöstra 

 ända och hör helt och hället till björkregionen. Här fick jag 

 tillfälle att egna en dag åt undersökning af fanerogamfloran, 

 som, åtminstone hvad angår Hieracierna, här erbjuder åtskilligt 

 af intresse. Tyvärr var dock min vistelse härstädes alltför 

 kortvarig och missgynnades dessutom af täta regnskurar, hvadan 

 jag icke hann få någon fullständigare kännedom om traktens 

 vegetation. Särskildt hade varit önskvärdt att noggrannare fått 

 studera de vackra Archieracia, som nu härstädes blommade 

 som bäst. — Terrängen är i allmänhet jemnt och lindrigt 

 sluttande mot nordost, mot sjön, och utgöres till större delen 

 af ett slags naturliga ängar med i allmänhet , gles björkskog 

 och en örtvegetation, som på sina ställen i yppighet nästan 

 täflar med den vid Vällistafjellets södra sida (se det föreg.). 

 Afven förekomma myrländta marker. Större och mindre bäckar 

 strömma ned i sjön från de söder om den samma befintliga 

 fjellhöjderna. Vid dessa bäckar träder på flera ställen i dagen 

 en lös och glimmerrik bergart, glimme7'lersten. De lösa af- 

 lagringarna utgöras (utom af humus) af jökelgrus ^ — Vid 

 bäckarne frodas flerstädes en rik buskvegetation af Salices 

 {pentandra, Lapponum, hastata, j)h>/licaefoUa, arhuscula, glauca), 

 i hvilkas närhet flera Epilohium- och Carex-fx,xie\ syntes trifvas 

 godt. I björkskogen vester om bygden, der jag tog de flesta 

 Hieracierna, bildades vegetationens hufvudmassa af SoUdago, 

 Tussilago, Midgedium alpinum, Crepis paludosa, Leontodon 

 autumnalis, Aconitum Lycoctonum, Geranium silvaticuni, Par- 

 nassia, Alchemilla vidgaris, Spiraea Ulmaria, Rumex acetosa, 

 Aira caespitosa, Cerefolium silvestre, Angelica silvestris, Ranun- 

 culus aconitifolius m. fl. Mycket allmänna voro äfven: Erige- 

 ron alpinas (synnerligen storväxt och vacker), Euphrasia ojjici- 

 nalis, Pedicula7'is Oederi, Cardamine silvatica, Viola hijlora, 



' Jemför KJEUULF, Om Throndhjems Stifts Geologi (1871), kartan. 



